﻿DE ØVRE MY AB ANKER I SMÅLENENE. 221 



reise 1834 (sammen med senere prof. C. Boeck) påvist en 

 større del af de kjendte forekomster i Aremark, Rakkestad 

 o. s. v.; særlig kan fremhæves hans skildring af forekomsten 

 ved Skjældalen. En meget mere detaljeret og omhyggelig 

 undersøgelse af myabankerne fremlagde dog M. Sårs i sine 

 bekjendte arbeider fra 1860 og 1865. Som kjendt ved disse 

 ældre beskrivelser består de senglaciale skjælbanker, mya- 

 bankerne, næsten gjennemgående af skjælsand (brokker af 

 skjæl) dog med iliggende ofte temmelig talrige hele skjæl, 

 undertiden mere eller mindre blandet med grov sand og en- 

 kelte småsten, samt af og til også med enkelte større rullede 

 strandsten ^). 



Selve beskaffenheden af skjælbankernes materiale viser, 

 at de er a f sat på meget grundt vand {M. Sårs) ; da de i masse 

 forekommende arter også er littorale eller tilhører den øverste 

 del af laminariazonen, viser også faunan i dem, at de i re- 

 gelen i det høieste kan være afsat på ca. 5 favnes vand (ca. 

 10 m.) lidt mindre eller lidt mere, med nogen indbyrdes for- 

 skjel på de forskjellige forekomster. 



Selvfølgelig er ikke alle skjælbanker afsat på nøiagtig 

 samme dyb; også ved samme beskaffenhed af bankernes ma- 

 teriale kan lokale forholde have gjort sin indflydelse i så hen- 

 seende gjældende i nogen grad, ihvorvel ikke så meget som 

 det skulde ventes, idet de fleste skjælbanker viser sig afsat i 

 forholdsvis lune, stille bugter eller trange løb, hvor bølgernes 

 magt har været mindre. Større må forskjellen have været, 

 når en skjælbanke viser sig at bestå næsten udelukkende af 

 småsmuldret skjælgrus eller skjælsand, næsten uden eller kun 

 med stærkt slidte hele skal, medens en anden mere viser 

 karakteren af et skjæller, med talrige hele skal, liggende i et 

 sandholdigt ler. Mellem begge disse extremer findes alle over- 

 gange og ofte kan på en og samme forekomst samtidigheden 

 af begge påvises (f. ex. ved Krappeto, nedenfor sluserne). 

 Disse forhold må der derfor naturligvis for en nøiagtig be- 



') Se navnlig M. Sarss beskrivelse af selve skjælbankematerialet i 

 Foss. Dyrelevn. fra Quartærper. 1. c. p. 4 — 14. 



