﻿226 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



vistnok er almindelige i den sydlige del af den arktiske zone, 

 men i største udvikling og i størst mængde hører hjemme i 

 den mere tempererede boreale zone. 



Endnu mere overbevisende er i så henseende anomia 

 ephippium, Lin., der på enkelte af forekomsterne af de øvre 

 myabanker i Smålenene endog ikke er helt sjelden. Denne 

 art er ikke hidtil kjendt fra arktiske have udenfor Norge, 

 men derimod almindelig udbredt mod syd helt til Middelhavet. 

 I den norske arktiske zone er a. ephippium ifølge G. 0. Sårs 

 overalt almindehg. 



En typisk boreal form er fremdeles zirphæa crispata, Lin. 

 der kun er funden på et par lokaliteter i det nordlige Norge 

 (Bodø, Vågsnæs og Øxfjord) og ikke i Østfinmarken, ikke ved 

 Spitsbergen, ikke i det kariske hav eller havet n. f. Asien, 

 ikke ved Islands eller Grønlands kyster. Mod syd er den 

 derimod kjendt til de britiske øer, dog, som det synes, over- 

 alt meget lokal. Denne for de yngre myabanker så karak- 

 teristiske form, findes ikke i de ældre banker i Smålenene, 

 når undtages, at den er fundet i et par af de laveste af dem, 



i -f 



Fig. 22. Zirphæa crispata, Lin. Vs' (Efter fotografi). 



banken ved Svarvermoen og den øverste banke ved Krap- 

 peto, der tillige er en af de sydligste smålenske øvre banker, 

 i et enkelt explr. 



Endnu må som en typisk boreal form nævnes den fra 

 banken ved Killebo (antagelig fra dens laveste del) frem- 

 fundne ondba striata, Mont. (se tab. V, fig. 13) der ikke er 



