﻿DE ØVRE MYABANKER I SMÅLENENE. 227 



kjendt fra den arktiske zone udenfor Norge, hvor den dog 

 er kjendt lige til Finmarken, medens den omvendt mod syd 

 når helt til Middelhavet i). 



Vi ser således, at faunan i de øvre myabanker i Små- 

 lenene omfatter en hel række boreale arter (derimod ingen 

 arter, der kan regnes som lusitaniske former) og flere af disse 

 er arter, som hidtil udenfor Norge ikke er fundet levende i 

 den arktiske zone, eller i alle fald er yderst sparsomt ud- 

 bredte i denne. 



På den anden side er det et karaktertræk ved disse øvre 

 myabankers fauna, at hovedmassen af dens arter er ægte ark- 

 tiske arter; også hos disse er det dog at mærke, at de for en 

 del snarere optræder i varieteter og i en størrelse, som er mere 

 karakteristisk for eller netop karakteristisk for den sydlige del af 

 den arktiske zone, den boreoarktiske zone^ sådan som dennes 

 fauna, særlig da molluskfaunan, som vi her må begrense os 

 til, er udviklet i Finmarken og Tromsø amter, end i sådanne 

 varieteter og sådan størrelse som i den høiarktiske fauna i 

 det kariske hav, i havet n. f. Asien, ved Spitsbergen, Franz 

 Josephs land, Grønland og i havet n. f. Amerika. Vi vil til 

 nærmere belysning heraf noget nøiere betragte også den ark- 

 tiske del af de øvre myabankers fauna. 



En af de mest karakteristiske arter i de øverste senglaciale 

 skjælbanker er den store smukke pecten islandicus, Mlill. der i 

 myabankerne findes i mængde ja endog sommesteds (f. ex. 

 ved Killebo ifølge M. Sårs) i hele lag; vi har parallelen her- 

 til i Sparre-Schneiders skildring af denne mushngs, heste- 

 skjellets, optræden i ordentlige banker udenfor Skatøren o. fl. 

 steder i Tromsø og Finmarkens amter. 



Størrelsen af exemplarerne i myabankerne er op til om- 

 kring lidt over 1 decimeter, altså omtrent, den samme som 



1) M. Sårs nævner fra Killebo endnu to boreale arter, nemlig pecten 

 septemradiafus, MilU. og gibhula (trochus) tumida, Mont., begge kun i 

 et explr. ; da imidlertid efter hvad Sårs selv oplyser (1. c. p. 8 anm.) 

 i materialet fra Killebo i universitetets saml. var foregået en sam- 

 menblanding med postglaciale arter fra andre forekomster, anser jeg 

 disse arter, der ikke er gjenfundno af Øyen, som usikre. 



