﻿DE ØVRE MYABANKER I SMÅLENENE. 231 



ofte meget tykskallede exemplarer (se f. ex. tab. VI, fig. 23 

 efter explr. fra Bodalstrangen i Eakkestad); her er nemlig 

 ofte typen en mere høiarktisk, end hos tilsvarende nulevende 

 former i Finmarken og Tromsø amter, idet størrelsen af s. pho- 



Fig. 25. Mya truncata, Lin. forma typica. 

 Den lange, tyndskallede form, fra de lavere myabanker. (Efter fotografi). 



ladis, Lin. i de øvre skjælbanker, (hvor den ofte findes i over- 

 ordentlig mængde, medens den i de lavere gjerne er spar- 

 sommere og mindre) ofte går op til 47 mm. (M. Sårs), sva- 

 rende til størrelsen af explr. fra Grønland, (50 mm.) medens 

 den nulevende form i det nordlige Norge ifølge Sparre- 

 Schneider og G. 0. Sårs ikke er fundet længer end 32 mm. 

 Også er den korte, .tykke, monstrøse var. uddevallensis ikke 

 sjelden i flere af de øvre skjælbanker i Aremark, hvad også 

 peger i retning af mere høiarktisk udvikhng. I de øvre mya- 

 banker ved Kristiania er s. pholadis kun fundet i forholdsvis 

 mindre, og ikke meget tykskallede explr. ligesom den også 

 her er tilstede i mindre mængde. 



Af væsentlig interesse for nøiere fastsættelse af under 

 hvilke betingelser faunan i de øvre myabanker har levet, er 

 fremdeles de i samme optrædende huccinum-iormev. Først og 

 fremst er her at mærke, at de mest typiske Jiøiarktiske litto- 

 rale buccinumarter, som f. ex. h. glaciale, Lin. helt fattes i de 

 sydnorske myabanker, såvidt hidtil vides. 



