﻿246 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



Banken ved Ryen varde, nær Sandstuen på Ekeberg i 

 0. Aker fandtes 1900 af P. Øyen; her var borttaget en ikke 

 ubetydelig mængde skjælførende sand; af de meget spar- 

 somme rester, der nu var dækket af mul dj ord, udplukkedes 

 de i det følgende anførte arter. 



Banken ved Bustad, nedenfor vandindtaket ved NøMevandet 

 i 0. Aker fandtes ved gravninger i anledning af Akers vand- 

 ledningsanlæg. Der indsendtes herfra til universitetet en del 

 skjæl, hvorefter banken undersøgtes nøiere, først af dr. 

 A. M. Hansen, og senere af amanuensis P. Øyen, hvilken sidste 

 indsamlede de i det følgende nævnte arter. 



Høidebestemmelsen skyldes et nivelleret veiprofil, der vel- 

 villigst udførtes af hr. ingeniør Heyerdahl, som havde tilsynet 

 med arbeiderne i anledning af vandledningen; høiden fandtes 

 for den laveste forekomst til 154 m. o. h. eller omtrent 8 m. 

 under Nøklevandets nuværende vandspeil, og skjælgruset strakte 

 sig videre opover til 156 m. o. h. Følgende beskrivelse af 

 forekomsten er mig meddelt af Øyen, der på min anmodning 

 undersøgte den. 



„Der, hvor veien fra Rustad overskjærer elven fra Nøkle- 

 vandet lige nedenfor sagbruket og straks nedenfor den nye 

 dam for vandindtaket, fandtes lige på nordsiden af veien, 

 altså på elvens høire side, støttet mod klipp evæggen en gjen- 

 liggende rest af grus og sand, som tidligere, efter arbeidernes 

 udsagn, vistnok ikke havde havt så ganske liden udstrækning, 

 men nu var gjennemskåret og forstyrret ved anlægget af den 

 ny vandledning. I dette tildels temmelig grove grus forekom 

 endel skjæl og fragmenter af sådanne om end ikke i synderlig 

 stor mængde, og den noget finere sand var heller ikke syn- 

 derlig rig paa skjælrester. Skjællene forekom her i veiens 

 nivå, 154 m. o. h., og 1 — 2 m, opad skråningen, hvor her 

 imidlertid ingen tydelig lagning var at se; vistnok var grus- 

 og sandmassen forstyrret endel ved de stedfundne arbeider. 

 Men lidt længere øst, op mod sagdammen, såes en tydelig 

 strandskiktning, med vexlende lag af grus, sand og tyndere, 

 blågrå lerskikter, som heldte med indtil 10 — 20 graders fald 



