﻿252 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



her befatter os med, af deres 25 arter ikke mindre end 15 eller 

 3/5 sydligere boreale og endog lusitanisJce arter, og blot 10 arter 

 ægte arktiske. 



Af de sydligere former må fremhæves: 



Anomia striata, Brocchi, fundet i ret store exemplarer ved 

 Auke, er en lusitanisk form, der ikke engang er kjendt ved 

 Lofoten, og aldeles ukjendt i arktiske have, mens den mod 

 syd går helt til Middelhavet. 



Cardium echinatum, Lin., fundet i en række store exem- 

 plarer ved Gråkammen i Aker, er endnu efter G. 0. Sårs 

 almindelig til Vestfinmarken, men ikke fundet østenfor Nord- 

 kap; den findes ikke udenfor Norge i arktiske have, men når 

 mod syd til Middelhavet og de kanariske øer. Den må nær- 

 mest regnes for en lusitanisk form. 



Ahra alba, Wood, der fandtes i flere exemplarer af længde 

 op til 14 mm. i banken ved E-ustad, er en udpræget sydlig 

 form, der nærmest må regnes som en lusitanisk art; der er af 

 G. 0. Sårs fundet mod nord til Bodø, men ellers ikke kjendt 

 fra den arktiske zone, medens den mod syd når til Middel- 

 havet; den findes ifølge G. 0. Sårs på grundt vand 10 — 20 

 favne. 



En lusitanisk art er endvidere aporrhais pes pelecani, Lin., 

 der er fundet i bankerne ved Gråkammen og Auke; den når 

 netop såvidt ind i den arktiske zone (fundet ved Lofoten og 

 ved Øxfjord i Vestfinmarken) men ellers ikke i den arktiske 

 zone udenfor Norge, hvorimod den mod syd går helt til Mid- 

 delhavet. 



En ægte sydlig lusitanisk-middelhavsk form er endvidere 

 emarginula fissura, Lin.; af denne art fandtes to usedvanlig 

 tykke og vel op be vårede explr. i banken ved Rustad (af 

 P. Øyen). Den er ifølge G. 0. Sårs temmelig sjelden ved 

 Bodø, Lofoten og Hammerfest og er ikke fundet øst for Nord- 

 kap; mod syd går den derimod helt til Middelhavet og de 

 kanariske øer. Den er udenfor Norge aldeles ukjendt i den 

 arktiske zone. 



