﻿288 KRISTIANIAr. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



øvres vedkommende bedst betegnes som mytilus-cyprina-ler, 

 medens lerafsætningerne fra tiden for ca. 15 — 40% af stig- 

 ningen viser sig at kunne karakteriseres som detlældste car- 

 diumler. 



I forbindelse med de forekomster, der kan antages sam- 

 tidige med Grorudleret, kan her maske også nævnes nogle 

 skjælforekomster fra Ringerike og Sigdal, der muligens for en 

 del kan stamme fra omtrent samme tid. Foran de svære 

 grusmasser, der dæmmer op for Randsfjorden, Sperillen, Krø- 

 deren og Soneren er som bekjendt også udskyllet "mægtige 

 lerafleininger efter denep iglaciale standsning af isranden ; de 

 undre dele af leraileiningerne fra disse trakter er omtrent 

 ikke kjendt, medens fra deres øvre, yngre under stigningen 

 afsatte lag fra nogle få steder skjæl er fremfundne. 



Her kan først nævnes, at der i ler fra teglværket ved 

 Hønefos, lige ved jernbanestationen, fra en høide af 105 m. 

 o. h. (stationen ligger på høide 96.31 m. o. h.) er indsendt 

 explr. af 



pecten septemradiatus, Miill. 



Leret, som er stærkt sandholdigt (det afsluttes opad med 

 en sandafleining) er antagelig afsat på grundt vand, maske 

 ca. 10 — 15 m.(?); da den øvre marine grense ved Hønefos vel 

 omtrent kan sættes til ca. 230 m. (se herom på andet sted i 

 denne afhandling) skulde leret ved Hønefos teglvæ,rk med 

 p. septemradiatus muligens kunne være afsat på en tid, da ca. 

 45 — 50% af stigningen i denne trakt var tilendebragt. 



Fra de øvrige teglværker i denne trakt {Åmot teglværk, 

 nær Åmot station, ca. 1 km. fra samme; Skatvetfos teglværk 

 i Sigdal, Hole teglværk i Sigdal etc.) er hidtil ingen skjæl 

 kjendt. Derimod er kjendt en skjælforekomst ca. 1 km. N. f. 

 Hovlandsmoen i Sigdal, — altså langt inde i landet, ganske 

 nær foran de epiglaciale grusmasser, der dæmmer op for So- 



