﻿296 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVAFORANDR. 



Kristiania af stigning mere end ca. 15^/o^ eller ca. 15 — 4(9 o/o, 

 viser derimod utvivlsomt i sin fauna en sammensætning af 

 blandingsforhold som tyder på et betydelig varmere Mima end 

 det, som må have existeret under afsætningen af Smålenenes 

 laveste myabanker. 



J myahanJcerne ved Kristiania finder vi nemlig: 



i de øvre banker: 35 arter, deraf 10 arktiske, 10 boreale og 



5 lusitaniske 

 svarende til y^ a: -{\ b :-^^l 

 i de lavere banker : 36 arter, deraf 9 arktiske, 13 boreale og 



å lusitaniske 



svarende til -^ iV ^ • iir ^ • + i^^ h 



en sammensætning, som omtrentlig svarer til sammensætningen 

 af littoralfaunan i Lofoten og ved Nordlands kyst^) og i 

 ethvert fald neppe kan ansees som koldere, men snarere var- 

 mere end denne. 



En fauna af denne sammensætning findes længer syd ved 

 Kristiania f jorden i Jarlsberg og Smålenenes sydligere dele først 

 på skjælforekomster, der svarer til en stigning af ca. 40 — 60^/ a. 



Da vi nu utvivlsomt må have fuld ret til at slutte, at 

 disse forhold, som i hele rækken af skjælbanker og tilhørende 

 lerlag optræder på en regelmæssig made, ikke kan skyldes 

 samtidige lokale faunistiske forskjelligheder, og da det således 

 må være berettiget at antage, at ved Kristianiafjordens ydre 

 og indre dele, under det tidsrum det her gjælder, til enhver 

 tid omtrent de samme klimatiske forholde må have hersket 

 over det hele område, er, såvidt jeg kan forstå, den eneste 

 mulige slutning af de ovenfor skildrede forhold den, at de 



') Ifølge G. 0. Sars'a tabeller skulde af arter fra 0—10 favne ;"ved 

 Lofoten findes omtrent 150, hvoraf ca. Vi arktiske, 2/^ boreale og ca. 

 V4 lusitaniske; en mængde' af disse er dog sjeldne og små former, 

 der egentlig hører hjemme på dybere vand; tager man blot hensyn 

 til den egentlige littorale fauna, blir blandingsforholdet nærmere som 

 det ovenfor anførte for de lavere myabanker ved Kristiania. 



