﻿298 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



Omvendt er i følgende tabel anført i procent af stigning 

 den laveste grense, hvortil endel af de mest typiske høiarktisJce 

 arter og former går ned ved Kristiania og i Smålenene; hvor 

 intet tal er anført fattes vedkommende art: 



pectus islandicus, Miill. 

 astarte horealis, Chemn. 

 lepeta coeca, Miill. 

 tectura ruhella, Fabr. 

 puncturella noachina, Lin. 

 lunatia grønlandica, Beck 

 natica affinis, Gmel. var. clausa 

 trophon clathratus^ Lin. var. major 

 huccinum grønlandicum, Chemn. 



Ved Kristiania 



28 0/0 



23 



28 



17 



I Smålenene 

 50 0/0 

 39 „ 

 39 „ 

 39 „ 

 39 „ 

 39 „ 

 39 „ 

 39 „ 

 15 „ 



Foruden de ovenfor nævnte, i Smålenene mere eller 

 mindre hyppige arktiske arter, er et større antal sjeldnere 

 arktiske arter, der findes i de smålenske banker, hidtil slet 

 ikke kjendt fra Kristianiabankerne. Vi får altså som resultat 

 af den hele sammenligning af afsætningerne ved Kristiania 

 og i den sydhge del af det omhandlede område det i tabellen 

 på næste side fremstillede skema af antagelig synkrone dannelser. 



Det fremgår heraf, at hævningen må være begyndt i den 

 sydlige del af Kristianiafeltet endnu medens landet befandt 

 sig i synkning ved Kristiania og længer nord, hvorunder her 

 arcaleret af sattes, og at derfor, da hævningen ved Kristiania 

 begyndte, allerede en betydelig del af hævningen var tilende- 

 bragt i Smålenene. Med andre ord: skjælforekomster sva- 

 rende til samme sti gningspro cent er ikke, som hidtil i almin- 



