﻿302 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVAFORANDR. 



muligt, at tillige andre forhold har gjort sig gjældende; det er 

 maske vel så sandsynligt, at det mere udprægede skjælbanke- 

 iiivå noget under den øverste marine grense, der altså repræ- 

 senterer en stigning af landet af allerede 7^/o til ca. 15"/o i 

 Smålenene, svarer til en tid med langsommere forandring af 

 strandlinien, og det stemmer da med, hvad der ifølge hele 

 den ovenstående udvikling måtte ventes, om denne langsom- 

 mere stigning ved fjordens ydre dele i tid må paralleliseres 

 med den lange tilstand af brækanten foran de nuværende store 

 sjøer (Mjøsen, B/andsfjord o. s. v.) i landets mere centrale 

 dele, med andre ord, dette forhold stemmer med antagelsen 

 af, at landet i Smålenene allerede må være steget henved et 

 snes meter eller deromkring, samtidig med at stigningen i 

 Mjøstrakterne endnu knapt var begyndt. 



I enkeltheder at fastsætte nøiere, hvorledes stigningen til 

 enhver tid var fremskredet i Kristi aniafeltet lader sig endnu 

 af det foreliggende ufuldstændige materiale ikke gjøre; det 

 lader sig således endnu ikke for tiden gjøre at fastsætte for- 

 holdet mellem stigniugens forskjellige afsnit på begge sider af 

 Kristianiaf jorden, ligesålidt som forløbet af de synkrone nivå- 

 linier endnu på nogeu made lader sig beregne af iagttagel- 

 serne. 



Jeg har måttet nøie mig med foreløbig at fremlægge 

 bevismaterialet for, at stigningen har måttet forløbe forskjellig 

 i de forskjellige dele af det undersøgte område; vi vil i det 

 følgende afsnit undersøge, i hvilken udstrækning også sammen- 

 ligningen mellem de norske myabanker og tilsvarende aflei- 

 ninger i Sverige og Jylland taler i samme retning. 



1 



