﻿306 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANt)R. 



den eller blot i enkelte explr, desuden pecten sp., asiarte bore- 

 alis, Chemn., a. eUiptica, Brown v. sulcata, da Costa (blot på 

 den laveste forekomst 3 m. o. h.) chiton sp., irochus sp,, lacuna 

 divaricata, Fabr., cylichna alba, Brown, utriculus obtusus^ Mont., 

 limadna balea, Moll. Balaner er almindelige på alle fore- 

 komster. 



Faunan er som det sees (fra de ganske sjeldne arter kan 

 lier bortsees) den samme som i de smålenske myabanker; sær- 

 lig når her tåges hensyn til forskjellen i breddegraden kan det 

 ikke siges, at de danske forekomster tyder på et mildere kli- 

 mat, end de norske. Zirphcea crispata fattes på de høiest lig- 

 gende af de danske forekomster, hvilket ikke kan siges at 

 være tilfældet i de øverste norske banker ved Kristiania, om 

 end vel i de allerøverste i Smålenene, ihvorvel den både i 

 Vendsyssel og i Kristianiafeltet er almindeligere på de lavere 

 forekomster. At mya truncata ikke findes i var. uddevallensis 

 behøver ikke at tyde på at de øverste danske banker skulde 

 svare til de lavere norske, især når bredd eforskjellen' tåges i 

 betragtning. Madsen slutter af foraminiferfaunan og Jessen 

 af moUuskfaunan, at Yendsyssels zirphæalag er afsat under 

 livsvilkår svarende omtrent til de nuværende i Vestfinmarken, 

 altså ikke rent arktiske, men „snarere meget boreale" (Mad- 

 sen) eller „halvarktiske" (Jessen). Dette resultat er det samme, 

 som jeg ovenfor kom til for de øvre myabanker i Smålenene. 



Erindrer vi derhos, at allerede i nokså høitliggende norske 

 myabanker ved Kristiania forekommer en række sydligere (bo- 

 reale og lusitaniske) arter, som fattes i zirphæalaget, som f. ex. 

 cardium echinatum, Lin., Uttorina Uttorea, Lin., aporrhais pes pele- 

 cani, Lin., og at i de laveste banker som Asbanken endog så 

 sydlige former som cardium edule, Lin., pecten tigrinus, Miill., og 

 timoclea ovata, Penn. optrådte, medens sådanne former, der tyder 

 på et varmere klimat end Vestfinmarkens hidtil ikke er fremfundne 

 i zirphæalaget, ledes man snarest til den antagelse — særlig 

 når der tåges hensyn til at Vendsysselforekomsterure ligger 

 adskillig sydligere, — at zirphæalagene i Vendsyssel i tid må 

 ligge istiden nærmere, end endog de lavere norske mya- 



