﻿310 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



findes littorale skjælbanker med en ligeså boreoarktisk fauna 

 som på de lavere forekomster af zirphæalaget i Vendsyssel 

 blot på de høieste nivåer svarende til en mindre hævning, og fore- 

 komster, der viser en stærk indblanding med sydligere boreale 

 ja endog lusitaniske former findes her allerede i betydelige 

 høider over havet ^). 



Vender vi efter denne sammenligning " mellem forholdene 

 i Vendsyssel og ved Kri stianiafj orden tilbage til de svenske 

 shjælhanker, så møder os også her forholde, som først synes at 

 kunne få sin rette tydning ved de ovenfor uddragne slut- 

 ninger. 



Den almindelige opfatning har hidtil gåt ud fra, at de iso- 

 baser, der angiver den høieste marine grense også måtte an- 

 sees for synkrone'^). I nyeste tid har visselig Be Geer udtalt 

 nogen tvivl om, hvorvidt den opbevarede øvre marine grense 

 overalt er dannet på samme tid og således virkelig berettiger 



Stubbelagene viser furu og birk (både hehda alba og betula odorata 

 — fjeldbirk — ) samt or, belt til myrenes bund. 



At arktiske planter dog har forekommet ved tiden for de øvre 

 myabankers afsætning ved Kristiania, fremgår, bvis bestemmelsen 

 er rigtig, af BjørlyMés fund af aftryk af 2 blade af salix reticulata (?) 

 ved Breitvedt teglværk i Aker, ca. 175 m. o. b. (se «Naturen", 1900, 

 p. 40); men denne art findes jo allerede i Eanen belt ned til bavets 

 nivå. 



1) Når derfor f. ex. G. Andersson i sin polemiske afbandling (se Geol. 

 foren, i Stockb. forb. b. 14, p. 532) i anl. Bhjtts bypotbese — idet 

 ban uden videre går ud fra at bævningen overalt i Skandinavien 

 bar været proportional den samme til samme tid — drager den slut- 

 ning, at fordi der i Skåne bar bersket et arktisk klima på en tid, da 

 aUerede mere end Vs ^^ bævningen var tilendebragt, så må det 

 samme også bave været tilfælde ved Kristiania, da er denne slut- 

 ning efter den ber bævdede opfatning uberettiget. 



2) Se f. ex. G. Andersson, Geol. foren, i Stockholm forb. b. 14, p. 531 

 (1892): „år det af vigt att veta, om verkligen detta bafs bogsta 

 stand ofverallt, t. ex. i sodra ocb mellersta Sverige, intraffat vid 

 samma tidpunkt. Några som beist skål for antagandet, at så ej 

 skulle varit forbållandet, synes icke forebgga. Åfvenledes synes 

 alla foreliggande fakta tala for att bafvets återgång skett på det 

 såttet, at landet bojt sig likformigt liksom det sankt sig ocb så- 

 ledes bafvet vid samma tidpunkt, vid t. ex. Kristiania, vid Gote- 

 borg ocb vid KuUaberg, stått vid 25''/o af M. G., buru olika an de 

 absoluta vårdena for den då skedda bøjningen på de olika stallena 

 åro". 



