﻿DE ØVERSTE LERL. I KRISTIANIADAL. YNGRE END MYAB. 357 



frophon clathratiis, Lin. 



psammohia ferrøensis, 



Chemn. 

 thracia viUosiuscula, Macg. 

 odostomia unidentata. 

 Mont. 



odostomia turrita, Hanl. 

 parthenia interstincta, 

 Mont. 



iitricidus tnincatulus, 

 Bruer. 



Derhos halanus crenatus, Brug. o. fl. 



Sågodtsom alle de ovennævnte mollusker er former, der 

 når helt til Middelhavet, men ikke til Østfinmarken, det er 

 boreale, eller endog middelhavsformer; forholdet er, som det 

 sees, 1 arktisk art (i en sydlig var.), 7 boreale og 7 lusita- 

 niske arter ^). 



Faunan er, som det sees, skarpt adskilt fra arcalerets fauna 

 og har intet med denne at skaife; antagelig kan dette øvre 

 postglaciale ler være afsat på et dyb af 20 — 30 m., neppe 

 mere (oonfer mytilus). Da den undersøgte forekomst ved 

 Bryn ifølge Croshey & Roberison skulde have ligget 76 m. o. 

 h. og ler af denne beskaflfenhed her når op til vel 85 m. o. h., 

 medens den marine grense her har ligget ved 215 m., skulde 

 dette svare til en stigning af landet ved tiden for dette lers 

 afsætning af ca. 50 ^'a eller omtrent halvdelen af den samlede 

 stigning. I ethvert fald kan Brynleret neppe antages afsat på 

 mindre dyb end ca. 20 m. ; antages det afsat på 40 meters 

 dyb, hvilket vel skulde være muligt om end ikke sandsynligt, 

 vilde dette svare til ca. 45 ^/o stigning. 



') Når G. 0. Sårs (Moll. reg. are. Norveg. p. 378, anm.) anser Croskey 

 & Robertson^s fund af „cardium echinatum, c. exiguuin, thracia villo- 

 siuscula, 2^sammohia ferrøensis^ lima Loscombii, hvilke alle ere evident 

 sydlige Former" for tvivlsomt, da er sådan tvivl, ligeså vel som 

 De Geers tvivl angående forekomsten af cardium edule etc. i Gro ru d- 

 leret, ganske uberettiget, ihvorvel den med den ældre opfatning af 

 isoanabaserne som synkrone for samme stigningsprocent var vel for- 

 klarlig. 



