﻿DE ØVERSTE OSTRÆ AB ANKER. 371 



overalt mellem Ramnæs og Hillestad finder senglacialt arealer 

 umiddelbart under det postglaciale ler eller under postglacial 

 skjælbanke. 



Også på denne forekomst findes således en blanding af 

 nogie få nordlige arter (i sydlige varieteter) med talrige boreale 

 og en del lusitaniske former. 



Af de 28 arter er 6 arktiske, 17 boreale og 5 lusitaniske 

 eller i forhold; 



-]- 1 1 « . . 1 1 t' • 1 1 t. 



Af de 28 arter er de 23 fælles med forekomsterne ved 

 Barkas og Karlsrud; af sydlige arter, der er tilkomne i Hage- 

 næsleret kan navnlig mærkes clathurella Unearis, Mont.^), en 

 rent lusitanisk art, derhos den allerede fra Tandbergbanken 

 omtalte karakteristiske sydlige art hiltium reticulaium, Lin. 

 Karakteristisk er for denne som for de ovenfor omtalte fore- 

 komster, at en mængde arter, der er hyppige i de noget lavere- 

 liggende, yngre tapes-ha.nkev, som tapes decussatus o. s. v., 

 endnu fattes. 



Anslår vi det dyb, hvorpå dette skjæller ved Hagenæs- 

 elven har været dannet, til ca. 6 favne eller ca. 12 m skulde 

 altså havlinien her ved Gogsjø ved tiden for dets dan- 

 nelse have stået ca. 45 m. høiere end nu; den øverste marine 

 grense her kj endes ikke, men er i ethvert fald ikke lavere 

 end 120 m., antagelig nærmest 130 m. (?); landet skulde efter 

 dette ved tiden for nævnte skjællers afsætning have været 

 hævet ca. 65 — 67 ^/o eller omtrent ^/s af den samlede stigning 

 her, et resultat, som stemmer med erfaringerne fra bankerne 

 ved Barkas, Mellemdal etc. 



Antagelig fra samme tid stammer også de øverste af en 

 række af A. Helland omtalte skjælb anker fra Tjølling (ikke 

 langt fra Kjærringvik), mellem Sandnces og NøMeljordet] om 

 disse banker — der findes også lidt lavere her — se ne- 

 denfor. 



') J. Helland's afh. anført som c. reticulata, Rev. 



