﻿392 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



så langt som til Lofoten. De er derfor karakteristiske for de 

 postglaciale skjælbanker, og jeg betegner derfor også disse 

 banker som tapes-hsnakerne. De øverste lapes-hsmker er egentlig 

 de ovenfor omtalte ostræabanker med den boreale art tapes 

 pullastra, Mont.; de her omtalte banker med t. decussatus, Lin. 

 er derfor også ikke betegnet som de øverste, men som de 



Fig. 35. Tapes virgmeus, Lin. {= t. edulis, Lin.) Vi 



fra lavere tapesbanke, Kalstadkjern, Kragerø. 



(Efter fotografi). 



øvre tapeshanker; de nævnte tapes-arter er i disse banker i 

 almindeliglied kun forholdsvis sparsomt tilstede, men til gjen- 

 gjæld, enten en eller flere af dem, jevnt udbredt. 



Fig. 36. Tapes aurens, Gmel. '/i- 

 Fra høiere tapesbanke. (Efter fotografi.) 



De i største mængde i disse øvre tapesbanker optrædende 

 arter er navnlig: ostræa edulis, mytilus edulis, astarte-diXtevne, 

 carrfmm- arterne, timoclea ovata, littorina-a.rteriie, nassa reticulata, 

 bittium reticulatum^ aporrhais pes pelecani o. s. v. 



Faunans præg er, som det sees, endnu noget, om end ikke 

 så meget, varmere end de øverste ostræa-tapes-bankers. Kvm 



