﻿396 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



at det overliggende ler (der i virkeligheden utvivlsomt er det 

 seuglaciale yngre arealer) som en vælling eller lersuppe lig 

 den, der skylledes ud over de lavere dele af Værdalsskredets 

 akkumulationsområde, er flydt ud over den yngre, postglaciale 

 skjælbanke og på denne made har udfyldt mellemrummene i 

 skjælbankens øvre dele. At massen har flydt, kan også positivt 

 bevises af selve lerets beskaffenhed. Antagelig har der gåt et 

 større skred lidt høiere i dalen på den tid, strandlinien lå 

 omtrent i høide med skjælbankeu; det herskende arealer i den 

 øvre del af dalen er derved opblødt til en suppe, og denne 

 suppe har lavere nede flydt ud over skjælbanken, hvorved 

 forekomsten af area glacialis over den postglaciale skjælbanke 

 med dens varme fauna forklares. Undersøgelsen såvel på 

 forekomsten selv, som på nærliggende forekomster^^ viser, at 

 denne forklaring er den eneste mulige, og at her ikke kan 

 være tale om nogen indtrådt klimatvexling med ledsagende 

 sænkning etc." 



Skjælbanken ved Høvik er først omtalt af Keilhau, der 

 nævner, at man „ved Landstedet Høvig og ved Skydsstationen 

 Ravnsborg foråt erholde Veifyld har aabnet nogle Sandgruber, 

 hvori findes en Mængde fossile Conchylier. Sandet ligger paa 

 begge disse Steder umiddelbar paa det faste Fjeld; ikkun 

 Græstorven har bedækket de nu for største Delen udgravede 

 Masser. — — Conchylierne ere særdeles vel vedligeholdte. 

 Ikke faa erratiske Blokke ligge her i Sandet" o. s. v.'^) Keilhau 

 angiver høiden til 100 — 150'; efter kartet at dømme har høi- 

 den dog neppe været over 40 m, (Kjerulf angiver 125' = 39.3m.). 

 Forekomsten er senere besøgt af M. Sårs, der også angiver 

 høiden 100 — 150' og nævner, at det skjælførende lag af grov 

 sand var 2' mægtigt; han omtaler ligeledes, at nullipora -msisser 

 overtrækker småsten i sanden. Sårs anfører fra forekomsten 

 i sin fortegnelse, hvortil henvises, 28 arter af skaldækte mol- 



') Se blandt andet under forekomsten ved Nygård, længer frem i 



denne afLandling. 

 '0 Keilhau. Nyt Mag, f. Nat. b. 1, p. 175 (1838). 



a I 



