﻿DE OVRE TAPESBANKER VED KRISTIANIA. 399 



hidtil kjendt fra myabankerne, men har dog ntvivlsomt levet 

 i fjorden siden begyndelsen af den senglaciale tid, da den er 

 kjendt helt fra det ældre arealer (Sandefjord), ligeså fra det 

 yngre arealer (Blind einsti tutet, Kristiania; prof. Munster, leg.) 

 og endelig fra senglacialt ler ved Bjørum i Bærum, 144 V2 m. 

 o. h. {M. Sårs). Denne ægte arktiske form er således først 

 uddød i fjorden i postglacial tid. Den synes nu i det hele 

 uddøende ved vor kyst, hvor den kun er fundet levende i et 

 par explr. (se M. Sårs 1. c. p. 41, ligeså G. 0. Sårs Moll. reg. 

 are. Norv. p. 94; se også Sparre- Schneider 1. c. p. 93). Mærke- 

 ligt nok synes den i en tidligere tid (før den sidste nedisning?, 

 se ovenfor p. 102) at have forekommet endog i mængde ved 

 vor kyst, idet den af Sparre- Schneider er fundet i talrige en- 

 kelte store skaller i Tromsøsundet; også i omgi velserne af det 

 hvide hav er den ifølge Knipowitsch^) fundet fossil på en mængde 

 steder, medens den levende vistnok er sparsomt tilstede. Også 

 ved Grønland synes den ifølge Posselt t^ Jensen (1. c. p. 94) kun 

 at forekomme fossil. Ligeså er den ifølge Thudén funden fossil 

 af Jfa7m udenfor Bohuslåns kyst; i Storbritannien fossil i skjæl- 

 banker ved Bute etc. Allerede Forhes fremhæver, at såvel 

 art- som individantallet af slægten panopæa synes at være af- 

 tagende, og at slægten, som arten, således antagelig er ud- 

 døende. Arten synes forøvrigt at være circumpolar (Behrings- 

 sund, Baffinsbugten, Hvide hav etc.) og er således vel anta- 

 gelig en arktisk form. 



På Forneholandet i Bærum er også de samme høitliggende 

 tapesbanker kjendt; de findes således i høider fra 30 — 35 m. 

 på begge sider af Lagåsen, dels på østsiden af samme i vei- 

 skj æringen under maleren Eilif Petersens hus, dels også vest 

 for Lagåsen ved en ny netop anlagt vei der (meddelt af hr. 

 obertløitnant Hansen). På det førstnævnte af disse steder 

 fandt jeg den sædvanlige fauna med: osiræa edidis, mytilus 



1) „Geol. Geschiclits d. Fauna des weissen und des Murman-Meeres". 

 Sep. Abdr. af Verli. d. k. russ. min. Ges. z. St. Petersburg, Ser. II, 

 B. 38, No. 1 (1900). 



