﻿434 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



adskillige nu er nddøde ved vor sydkyst) kunde holde sig 

 længer her, samtidig med, at ind vandringen af lusitaniske 

 arter her var mindre. 



Hvad de enkelte arter i faunan i bankerne ved Nordsjø 

 angår, så får med hensyn til deres optræden, antal, størrelse 

 og former etc. henvises til 31. Sars's og Croshey & Rohertson' & 

 fremstillinger. Med hensyn til den af de sidstnævnte som 

 fusus gracilis opførte art fra Ommedalsstrand, hvoraf 3 brud- 

 stykker angives fundne, da er det mig ikke muligt at have 

 nogen mening om, hvad dette har været for en art, om det 

 f. ex. har været den boreale art sipho gracilis., da Costa, eller 

 en liden form af s. glaber, Verkriitzen, af s. islandicus, Ohemn. 

 eller nogen anden art; dens forekomst ved Ommedalsstrand 

 minder jo om forekomsten af en' dværgform af sipho togatus 

 i banken på Kirkeøn (se ovenfor p. 408). 



Hvad de øvrige arktiske arter angår, vilde det være af 

 interesse at få fastslået om enkelte af disse blot har fore- 

 kommet i de øvre høiestliggende, ældste dele af banken ved 

 Ommedalsstrand eller også lavere nede; en af Øyen udført 

 detaljeret undersøgelse vil antagelig skaffe rede på dette for- 

 hold. Efter hvad som nu foreligger, synes det rimeligt, at 

 former som pecten islandicus, Mlill. i exemplr. indtil 70 mm. 

 lange, macoma calcaria^ Ohemn. i exemplr. indtil 38 mm. (som 

 i myabankerne !), panopæa norvegica, Spengl., mya truncata, Lin. 

 tildels i en kortere mellemform mellem myabankernes form 

 og forma typica, saxicava plioladis, Lin. i vistnok tyndskallede, 

 men dog indtil 38 mm. lange explr., drphæa crispala, Lin. 

 (12 explr. indtil 78 mm. lange), neptunea despecta, Lin., et explr. 

 130 mm. langt o. s. v. repræsenterer en arktisk fauna, der 

 ikke kan have holdt sig længe sammen med de varmere for- 

 mer, og derfor vistnok blot tilhører det ældste afsnit af ban- 

 kens dannelse. Med den lighed, som dette faunistiske element 

 i bankens sammensætning viser med de lavere myabankers 

 fauna, bringes man endog, særlig efter Øyens beskrivelse af 

 forekomstens to banker over hverandre, til at tænke på den 

 mulighed, at disse arter og exemplarer rent ud er udskyllede 



