﻿ISOCARDIALERET 1 KRISTIANIADALEN. 45^ 



Dette er en påfaldende sydlig karakter for en fauna fra 

 Vardø; en række arter af de ovennævnte er ifølge G. 0. Sårs 

 i nutiden ikke kjendt nordligere end i Vestfinmarken (cardium 

 nodosum, c. exiguum^ montacuta hidentata, rissoa inconspictia, 

 utriculus truncatulus) , andre ikke længer end til Lofoten {luna- 

 tia intermedia, rissoa violacea) og andre endog ikke så langt 

 nord som i Lofoten [peden varius, tapes aureus, rissoa parva, 

 hittium reticulatum, nassa reticulata). Det er derfor ikke tvivl 

 om, at vi her har for os et af de mange beviser for, at der ved 

 tiden for disse tapesbankers dannelse har hersket et mildere 

 klima ved vore kyster end det nuværende. Fundomstendig- 

 hederne på forekomsten er vistnok ikke nærmere kjendt, men 

 det er vistnok neppe grund til at tvivle på, at den er post- 

 giacial og at den i så fald antagelig tilhører de lavere af de 

 øvre og ikke de laveste tapesbanker. 



Endog så langt mod nordost som til den murmanske kyst 

 og det hvide hav er kjendt littoralbanker i tid om end ikke 

 længer i sammensætning ^) svarende til de øvre tapesbanker i 

 Kristianiafeltet. 



4. Isocardialeret i Kristianiadalen. 



Svarende til de ovenfor beskrevne øvre tapesbanker i 

 Kristianiadalen (og tildels for de øvre forekomsters vedkom- 

 mende også til de øverste østersbanker i Kristianiadalen) fin- 

 des på en mængde forekomster let tilgjengeligt og udbredt 

 sammenhængende over store dele af dalbunden et skjælførende 

 ler med en til bankernes svarende fauna, fra noget om end 

 tildels ikke meget dybere vand. Disse lerafleininger, som i 

 almindelighed er afsat ovenpå ældre lag af arealer, kun sjel- 

 den direkte på fjeld, og som ofte selv igjen er overleiet af 

 og opad går over i udskyllet postglacial sand, har i sin tid 



') Se N. Knipowitsch. „Z. Kennt. d. geol. Gesch, d. Fauna d. Weissen 

 und. d. Murman-Meeres". Sep. Abdr. aus. d. Verb. d. Kais. Euss. 

 Min. Ges. zu St. Petersburg. Ser. II, B. XXXVIII, No. 1. St. Peters- 

 burg. 1900. 



