﻿ISOCARDIALERET I KRISTIANIADALEN. 473 



Hyppigheden af ekerester i isocardialeret i Kristianiadalen 

 viser bestemt, at dette træ ved tiden for dets afsætning må 

 have været meget mere udbredt end nu og antagelig på den 

 tid har dannet skogbestand i Kristianiadalen på høiderne om- 

 kring den bugt af havet, som ved den tid strakte sig op gjen- 

 nem dalen. 



Det åyb på hvilket isocardialeret i Kristianiadalen er af- 

 sat, skulde efter den gjennemsnitlige forekomst af de i samme 

 optrædende skaldækte mollusker kunne anslåes til ca. 15 — 40 m. 

 (7 — 20 fv.), kun undtagelsesvis maske noget dybere. De her- 

 skende og tildels i mængde optrædende arter, som pecten sep- 

 temradiatus, corhula gibha, cyprina islandica, as^ar/e-arterne, dbra- 

 og macoma-arterne, cardium echinatum, saxicava arctica, nassa 

 reticulata er alle arter, som ved Norges sydkyst nu lever på 

 et dyb af i alm. 20 — 50 m. (10 — 25 fv.). De rene littoralformer 

 (som mytilus edulis, littorina-a,rterne, huccinum undatum o. fl.) 

 findes i isocardialeret i Kristianiadalen kun i liden mængde 

 eller er rent ud sjeldne og mange rent littorale arter (som 

 msoa-former etc.) fattes helt. 



Dette resultat stemmer da også nære med paralleliseringen 

 af isocardialeret i Kristianiadalen med de øvre tapeshanker, hvis 

 afleining svarer til en øvre marin grense ved tiden for deres 

 dannelse af ca. 55 meter, som ovenfor nævnt. Det er dog 

 utvivlsomt, at ler nære sammenhørende med isocardialeret går 

 noget høiere op end 45 m, i Kristianiadalen, ihvorvel neppe stort 

 høiere end 60 m.; men isocardia cor selv findes neppe så høit. 

 Det er derfor sikkert, at om end den ældste del af forekom- 

 sterne af isocardialer maske endnu må sammenstilles med de 

 øverste østersbanker, så er hovedmassen af isocardialeret i Kri- 

 stianiadalen utvivlsomt afsat på lidt dybere vand og repræ- 

 senterer en slamfacies, samtidig med dannelsen af de øvre 

 tapesbanker som tilsvarende littorale skjælhanker, det vil sige det 

 er afsat under landets stigning fra ca. 70 til ca. 85% af den 

 samlede stigning, maske lidt før, og tildels også endnu noget 

 senere, idet det går over i det yngste ler, scrobicularia-leret, 

 som nedenfor skal omtales. 



