﻿ISOCARDIALERET UDENFOR KRISTIANIADALEN. 479 



isocardia cor, Lin., hyppig, særlig i et enkelt lag; 



cyprina islandica, Lin., i alle størrelser, i mængde; 



axinus flexuosus, Mont.; 



tellimya ferruginosa, Mont. ; 



macoma calcaria, Chemn., liden ; 



corhula gibba^ Olivi, ikke hyppig; 



lunatia intermedia, Phil., flere smukke explr. ; 



aporrhais pes pelecani, Lin ; 



hnccinum undainm, Lin., den store form; 



neptunea despeda, Lin. 



Også ved Stormoens teglværk fandtes de større af de oven- 

 nævnte arter, som vanligt hyppigst cyprina islandica og pecten 

 septemradiatiis \ det viste sig her, at neptunea despecta og den 

 ovenfor omtalte karakteristiske form af littorina littorea går 

 op i isocardialeret sammen med buccinum undatum (den store 

 form) pecten septemradiatus etc. Neptunea despecta har således 

 åbenbart holdt sig meget længe som en arktisk reliktform 

 også under indvandringen af den sydligere fauna. 



Revisionen af de ovenfor anførte faunalister fra isocardia- 

 leret ved Drammenselven viser således, at sammen med iso- 

 cardia cor selv som de hyppigste og mest karakteristiske arter 

 optræder cyprina islandica, pecten septemradiatus og buccinum 

 undatum. 



Derimod er en del af de arter, som ved Kristiania, Fre- 

 drikstad etc, er karakteristiske, ved Drammen dels meget 

 sjeldne (som cardium echinatum, corbula gibba) dels synes de 

 helt og holdent at fattes; således er hidtil i isocardialeret ved 

 Drammen ikke fundet nassa reticulata, turritella terébra og på- 

 faldende nok heller ikke arter som ostræa edidis og cardium 

 edule. 



Det er ikke usandsynligt, at dette forhold, såvel som ud- 

 holdenheden af enkelte arktiske arter (som neptunea despecta) 

 kan stå i forbindelse med, at Svelviksmorænens sperrende ryg 

 allerede på denne tid har hindret tilstrækkelig tilførsel af salt 

 havvand, hvilket, særlig når den vistnok allerede betydelige 



