﻿ISOCARDIALEHET UDENFOR KRISTIANIADALEN. 483 



1. rudis, Maton, ligeså; 



onoba siriata, Mont.; 



hittium reiiculatum^ da Costa, i mængde; 



aporrhais pes pelecani, Lin., alm.; 



dathurella Leufroyi, Mich. 



nassa incrassata, Strøm, alm. ; 



mangelia costata, Don.; 



utriculus truncatulus, Brug. 



Derhos i mængde brudstykker af balaner (b. porcatus) af 

 plaeostegus politus, S., stykker og pigger af en stor echinus 

 {e. esculentus ?) forskjellige bryozoer etc. 



Faunan var meget rig, så at den ovenfor anførte forteg- 

 nelse, der skyldes en hastig indsamling under en halv times 

 tid ved et par besøg, vistnok ved nærmere undersøgelse vilde 

 kunne forøges væsentlig, særlig med småformer. Den angiver 

 ved mængden af mytilus og balaner, at den ikke kan være 

 afsat på synderlig stort dyb, medens på den anden side den 

 udmærkede vedligeholdelsestilstand i hele explr. og med begge 

 skaller sammen af til og med meget skrøbelige former viser, 

 at det ler, hvoraf denne fauna er anriget ved udvaskning i 

 modem tid, er afsat på så pas stort dyb, at brændingen, som 

 her må have stat lige på fra det brede fjordgap, ikke har 

 skadet skjællene; antagelig vel på et dyb af kanske 20 — 30 m, 

 Mytilussksl\&me og balanerne såvel som littorinerne etc. kan 

 nemlig være faldt ned i leret fra den ovenfor opragende bratte 

 væg. Faunan tyder afgjort på et varmt klima, som den van- 

 lige isocardialerets fauna. Af interesse er den (sekundære) in- 

 time sammenblanding mellem lopJieliafaunans og isocardialerets ar- 

 ter, svarende til de ovenfor omtalte, allerede af Jlf. Sårs først ud- 

 redede analoge forhold på Barholmen og flere steder ved Drøbak. 



Isocardialer på strækningen- Horten^ Lange- 

 sunds/ jorden. 



Også overalt i de lavere liggende dele af Jarlsberg syd 

 for Holmestrand er isocardialeret meget udbredt i ringe høide 



