﻿582 KRISTI ANIAF. SENGLAGIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



gjorde for 30 år siden af et dødt skal på ca. 20 favnes dyb 

 nedenfor Barholmen ved Drøbak; jeg anførte dengangi) efter 

 dette exemplar arten som levende ved Drøbak, men er nu 

 ikke i tvil om, at det fundne skal må ansees som fossilt, og 

 da kan det neppe være tvilsomt, at det skriver sig fra tapes- 

 tiden. Det har antagelig været udskyllet af postglacialt ler. 

 Arten findes ikke levende i Kristianiaf jorden; den angi ves 

 af M. Sårs fra Bergen, men om den her er fundet levende, 

 må den vistnok være sjelden, thi Friele, Danielsen^ Norman, 

 Grieg, Appelløf o. s. v. anfører den ikke. Den er kjendt le- 

 vende fra Bohuslån^), ligeså fra den norske rende mellem 

 Kristiansand og Skagen, men må i det hele vistnok ved vore 

 kyster være en sjelden form. Fra Kristianiafj orden er den 

 efter ovenstående muligens forsvundet ved den postglaciale 

 tids slutning eller maske endnu senere. 



3. De lusitaniske arter. 



Af de p. 577 opregnede 22 lusitaniske arter, som ikke 

 mere lever i Kristianiafj ord en eller ved nærmere tilstødende 

 dele af vor kyst, er en del arter antagelig allerede forsvundne 

 fra fjorden under afsætningen af de øvre tapesbanker, eller 

 noget senere. Herhen regnedes, som ovenfor anført (se p. 564) 

 tapes decussatus, pholas candida samt tellina crassa. 



JPholas candida^ Lin. (se tab. VIII, fig. 11, efter explr. fra 

 skjælbanke Ommedalsstrand M. Sårs leg.) ind vandrede forholds- 

 vis tidlig til vor kyst endog helt op til Kristiauiadalen ; den 

 fandtes her, som ovenfor anført (se p. 284 ff.) af BjørlyTche 

 allerede i ler ved Grrorud 125 m. o. h., og må altså være ind- 

 vandret allerede på en tid, da kun omtrent Vs af stigningen 

 ved Kristiania var tilendebragt. Den fandtes også i en række 

 af skjælbanker fra en tid svarende omtrent til ^/s af stignin- 

 gen (Skalstad i Skouger, Barkas i Sande) og lidt yngre (Gjuvi- 



1) Nyt Mag. f. Nat. b. 19, p. 141. 



2) Ifølge A. W. Malm („0m hafsmoU. i Goteborgs skargård ocb i Gota- 

 elfs mynning"; Gøteborgs kgl. Vet. o. Vitt. Samh. Handl. 1858, p. 

 27) „ganska allman på fjardarne anda upp til Elfsborgs fastning." 



