﻿590 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



ganske almindelig og i exemplarer af betydelig størrelse. Den 

 har derfor åbenbart under afsætningen af isocardialeret — 

 ligesom noget senere scrohicularia piperata under afsætningen 

 af scrobicularialeret — været en ganske almindelig art. 



Allerede i scrobicularialeret er den omtrent forsvunden, 

 hvilket dog kan komme af, at dette er afsat på grundere vand, 

 end isocardia cor lever på; men sikkert er det, at den nu for 

 tiden er at anse som en stor sjeldenhed ved hele vor kyst og 

 må regnes for en sågodtsom uddød art her. Hidtil er i Kri- 

 stianiafj orden kun fundet to levende exemplarer, et ungt explr. 

 ved Åsgårdsstrand af M. Sårs, og et 63 mm, langt explr, af 

 T. A. Verhriitzen^), altså ikke på langt nær af størrelse som 

 explr, fra isocardialeret, der når op til 85 — 90 mm. Appellof 

 anfører^) som „en malakologisk sjeldenhed" et lidet 13 mm. 

 langt, 11 mm. høit levende explr. fra 70 — 80 fv. dyb fra Sal- 

 buskallen, Herlofjorden ved Bergen. Også G. 0. Sårs fandt 

 ved Bukken, nær Bergen et lidet 14 mm, langt levende explr. 

 (1. c. p. 66), Friele anfører fra Bergens omegn kun fossile 

 skaller; M. Sårs anfører den levende som „yderst sjelden" fra 

 Sognefjorden, Molde og Kristiansund (her „af 63 mm, længde, 

 som i Middelhavet"), men det er vistnok usikkert, om den på 

 disse af M. Sårs nævnte forekomster er funden i levende 

 explr. ^). Også i Kattegat er den nu sjelden {Joh. Petersen) 

 og det er vel tvivlsomt, hvorvidt den er fundet levende ved 

 Bohuslåns kyst. 



Denne under tiden for afsætningen af isocardialeret så 

 almindelig udbredte og lokalt endog i mængde optrædende 

 middelhavsform (jeg har selv tåget den på Sicilien), som under 

 tapestiden var udbredt overalt ved Norges kyst helt fra gren- 



*) „Norwegen seine Fjorde und Naturwunder." Cassel 1872, p. .'il. 



-) «Faunistiske undersøgelser i Herlofjorden," Bergens museums årbog 

 for 1894—95, no. 11, p. 5 (Bergen 1896), 



') M. Sårs fremhæver nemlig selv (Nyt Mag. f. Nat. b. 11, p. 246) til 

 forskjel fra de ved Molde, Kristiansund og Sognefjorden fundne explr., 

 at han i Kristianiafj orden har tåget den „med Dyr;" ligeså op føres 

 sammesteds yoldia arctica som fundet levende ved Kristiansund på 

 50—70 fv., en angivelse som Sårs selv senere har rettet, idet der kun 

 blev fundet tomme skal. 



