﻿SAMMENL. MELL. KRAFJ. POSTGLAC. OG NULEV. MOLLUSKF. 607 



Også i banken ved Storeng på Tromø ved Arendal var for- 

 holdet det samme (se ovenfor p. 536). 



Det kan derfor trygt -påståes, at i Kristianiafeltet må mya 

 arenaria være indvandret enten i recent tid eller så nær 

 recent tid, at landet ved tiden for dens indvandring må have 

 være hævet på det allernærmeste til samme høide som nu. 



Af megen interesse er under disse omstændigheder det 

 ovenfor omtalte fund af mya arenaria ved Kadland ved Man- 

 dalselven (se p. 536). Forekomsten lå vistnok kun ubetydelig 

 (0.3 — 0.6 m.) over nuværende havnivå, men da rmja arenaria 

 her fandtes sammen med ostræa edulis, cardium edule, cyprina 

 islandica, tapes decussatus, dosinia exoleta, nassa reticulata, poly- 

 tropa lapillus, gibhula cineraria, turriteUa terehra o. s. v., arter 

 som kræver salt vand og i ethvert fald har levet på nogle 

 meters dyb, medens her nu er ferskt elvevand, hvor disse for- 

 mer ikks lever længer, må landet ved tiden for denne skjæl- 

 forekomsts af sætning håve ligget nogle meter lavere end nu. 

 Da det ikke er nogen grund til at tvile på Rasch^s og Keilhau'?, 

 iagttagelser, må det altså antages, at her ved det sydvestligste 

 hjørne af landet var mya arenaria allerede indvandret under 

 afsætningen af de laveste tapesbanker, altså under den sidste 

 del af den postglaciale tid (dog også her vistnok efter kjøkken- 

 møddingtiden). 



Vi ser således, at såvel i den nordligste del af Jylland 

 som ved det sydvestlige hjørne af Norge var mya arenaria alle- 

 rede indvandret under den allerseneste del af den postglaciale 

 tid, derimod længer øst, ved Langesundsfjorden og Kristiania- 

 fjorden antagelig først efter at landet i alle fald på det aller- 

 nærmeste var hævet til samme høide som nu, det vil sige i 

 recent tid. 



Mya arenaria har hidtil i almindelighed været anset for 

 en arktisk art; i en nylig udkommet afhandling har imidlertid 

 Ad. S. Jensen'^) godtgjort, at de myaformer fra arktiske kyster,. 

 som man tidligere har anført som mya arenaria, i virkeligheden 



^) Vid. meddel, fra d. naturhist. forening i Kbhvn. 1900 p. 133—158. 



