﻿616 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



menligning mellem Kattegats nulevende molluskfauna og faunan 

 i de danske tapes-ostræa-banker et afgj ørende bevis for det 

 samme og tillige for, at denne milde tid må have faldt sam- 

 men med tiden for de danske hjøkkenmøddingers dannelse, en 

 tid, der ifølge De Geers fremstilling ^) må have faldt sammen 

 med Littorina-havets tid i de baltiske egne. Også Gunnar An- 

 dersson^s^) H. Hedstrøms, H. Munthé's, W. Ramsays o. a. arbei- 

 der har pegt i samme retning og har på forskjellige måder 

 leveret beviser for dette milde afsnit af den postglaciale tid. 



Det kan efter den nu foreliggende kunskab på dette om- 

 råde ikke være tvivl om, at det er det samme varme tidsrum, 

 hvorfra hasselnødderne i vore nordenfjeldske torvmyre, og den 

 store mængde af furustammer i vore høitliggende torvmyre 

 (f. ex. Hallaskarsmyrene på Hardangervidda) høit over nuvæ- 

 rende trægrense stammer. Gunnar Andersson har til og med^) 

 på godt grundlag, ved sammenligning mellem hasselens fossile 

 og recente udbredelse i Sverige søgt at beregne hvormeget 

 høiere årets middeltemperatur på denne tid i visse dele af 

 Sverige var, end den nuværende, nemlig i Angermanland ca. 

 20 C. 



En lignende sammenligning lader sig også ^tilnærmelses- 

 vis, om end med langt mindre nøiagtighed gjennemføre på 

 grundlag af tapesbankernes molluskfauna og den tilsvarende 

 nulevende fauna. Arstemperaturen for omgivelserne af den 

 ydre del af Kristianiafjorden og Langesundsf jorden er nu om- 

 trent 6V2 — 7V2 C. Opsøger vi det nordligste sted af Eng- 

 lands kyst, hvor vi nu ånder en fauna svarende til den, der 

 levede i de ydre dele af Kristianiafjorden under afsætningen 

 af de laveste af de øvre og de øverste af de lavere tapesban- 

 ker, så finder vi, at en nogenlunde tilsvarende fauna på Stor- 



de danske have indenfor Skagen". Inaug. diss. Kjøbenhavn 1888, p. 

 50 ff. 

 ^) De Geer „0m Skandinaviens geogr. utveckling efter istiden" p. 124 

 ff. (Stockholm 1896). 



2) Gunnar Andersson. „Svenska vaxtvarldens historia", Stockholm, og 

 flere afh. 



3) L. c. p. 86 ff. 



