﻿618 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



candida, cardium tuberculalum etc. er helt forsvundne fra 

 vor kyst. 



I det hele og store tør det derfor siges, at en sammen- 

 ligning af Kristianiafeltets molluskfauna under tapestiden enten 

 med den engelsk-skotske eller med Bergens omegns nulevende 

 fauna i begge tilfælde fører til et resultat, der i ethvert fald 

 peger i samme retning, som den ovenfor omtalte bestemmelse 

 hentet fra hasselens fossile og recente udbredelse i Sverige, 

 nemlig at klimatet må have været noget mildere, med maske 

 ca. et par grader C. høiere årstemperatur end nu i Kristiania- 

 feltet. Nærmere turde det neppe på denne vei være gjørligt 

 at komme sandheden ind på livet. 



At dømme efter moUuskfaunan skulde det fremdeles synes 

 antageligt, at nogen forandring i retning af et koldere klimat 

 først kan være begyndt henimod slutningen af tapestiden, altså 

 først efter at landet på det nærmeste var hævet til sin nuvæ- 

 rende høide o. h., eller i alle fald først under afsætningen af 

 de lavere af de yngste tapesbanker, — ihvorvel det maske 

 må medgives, at en forandring af klimatet allerede kunde 

 være begyndt at indtræde, før virkningen af en sådan foran- 

 dring på en mere påtagelig made kunde vise sig i mollusk- 

 faunans sammensætning. 



Under tapestiden (littorinatiden i Østersjøns omgivelser) 

 var, som kjendt af svenske og danske forskeres undersøgelser, 

 Sydsverige og Danmark (ja endog dele af Finland) i stor ud- 

 strækning dækket af ekeskov; at også i Norge eJcen på denne 

 tid har spillet en større rolle end nu, fremgår med sikkerhed 

 af de hyppige fund af ek i isocardialeret i teglværkerne ved 

 Kristiania, medens dette træ nu kun har liden udbredelse i 

 Kristianiadalen. Således fandtes ca. 18 m. o. h. ved Sven- 

 engens teglværk en stor ekestamme (0.25 m. i tværsnit, over 

 5 m. lang) med talrige påsiddende afbrudte grene, i skråtlig- 

 gende stilling med rodenden ned, omtrent 3 m. nede i iso- 

 cardialeret; den lå, som den måtte have ligget, om den efter 

 at have drevet i elv og stryk, der havde ribbet den for blade 

 og knækket grenenes ydre dele af, tilslut var sunket tilbunds 



