﻿H. NOG. SÆNKN. FUND. ST. I KRA.FELT. U. ELL. UMID. F. TAPEST. 629 



Her er åbenbart en vældig hiatus. Arcaleret er, som oven- 

 for bevist, utvivlsomt på dette sted afsat på et dyb af c. 180— 

 200 meter i et koldt hav med temperatur som ved Finmar- 

 kens kyster, isocardialeret derimod på et dyb af antagelig 

 høist 30—40 meter i et hav med sandsynligvis adskillig høiere 

 middeltemperatur, end den nuværende, en temperatur sand- 

 synligvis omtrent som ved N. Englands kyst, — og disse to 

 lera/leininger, det kalde dijhvandsler og det varme grundvandsler^ 

 steder ganske uformidlet sammen. 



Netop på grensen mellem arcaleret og isocardialeret er 

 de blokke, der stikker op af det første, på den opstikkende 

 del af sin overflade bedækkede af masser af store balaner 

 {balanus crenatus) og mindre hyppig også af østers. 



Fig. 65. Sten bedækket med balanus på overflade stikkende op af area- 

 ler, på grensefladen mellem arealer og isocardialer. Svenengen. Vj. 

 (Efter fotografi). 



diatus, cyprina islancUca, nassa reticulata, aporrhais pes pelecani, litto- 

 rtna littorea, mtjtilus edulis, ostræa edtdis, cardium edule alle hyppige, 

 desuden endel arter i enkelte exemplarer. 



