﻿644 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



Og den sekundære overleining kan se fuldkommen primær 

 ud. Det er da ofte alene den geologiske undersøgelse af pro- 

 filets fortsættelse, som kan afgjøre, om man har med en pri- 

 mær eller sekundær overleining at gjøre; hvor det blottede 

 snit ikke er tilstrækkeligt, vil ofte, ja maske oftest intet sik- 

 kert svar kunne erholdes. 



Jeg må udtrykkelig fremhæve, at det er udglidninger i 

 lighed med dem fra Værdalen eller Guldalen, hvor svære mas- 

 ser af opblødt lersuppe afsættes, som vil kunne gjøre afgjø- 

 relsen af lagfølgens primære eller sekundære karakter van- 

 skelig; almindelige lerskred, af forholdsvis faste lerlag, vil 

 oftest være lette at påvise ved de forstyrrelser i lagbygningen, 

 med stuvninger og foldninger o. s. v., som ledsager dem. 

 Denne slags lerskred er også i Kristianiadalen de hyppigste; 

 ofte vil de vistnok — som tilfældet var i Værdalen — op- 

 træde sammen med udglidning af lersuppe eller lervælling. I 

 sådanne tilfælde vil vel i regelen det af de opblødte masser 

 overiiydte terrain befinde sig i lavere nivå og nedenfor de 

 udskredne fastere lermasser. 



Også herpå haves exempler fra Kristianiadalen. Et in- 

 struktivt exempel afgiver forholdene ved Etterstadskj æringen og 

 det nærliggende Nygård teglværk.^) Ved dette sidstnævnte 



^) Jeg besøgte forekomsten her sommeren 1899; det følgende år, som- 

 meren 1900, da profilet var bedre opsluttet, besøgtes teglværkets 

 lertak her af Øyen, der derom har meddelt mig følgende: 



„Yed Nygård teglværk gav det ca. 8 m. høie profil i lertaket et 

 godt indblik i lerterrassens bygning på dette sted. Underst kom en 

 metertyk afdeling af blågråt ler med flere indleiede centimeter tykke 

 lag af sand. Derover fulgte så en 3 m. mægtig afleining af renere ler, 

 karakteriseret af forekomsten af area glacialis og portlandica lenticula. 

 At mærke er, at den typiske area glacialis i denne afdelings øverste 

 lag afløstes af area pectuneuloides. Over arcaleret kom ca. 3 m. 

 stærkt forvitret grågul sandet lere, om hvis alder intet sikkert kan 

 udtales, da det ikke lykkedes at finde fossiler deri. Øverst afsluttes 

 så lagrækken af et henimod metertykt, stærkt muldet lag. — Af 

 interesse var den anledning, som en over 2 m. mægtig og 7 m. lang 

 afdeling af profilet gav til at få indblik i de her stedfundne for- 

 styrrende udglidninger. Thi medens det blågrå arealer lå helt ufor- 

 styrret, viste det overliggende forvitrede ler sig stærkt presset og 

 sammenstuvet, dertil oplagt i folder, der i en bølgelinie afgrensedes 



