﻿SPØRGSMÅLET OM KLIMATISKE OSCILLATIONER. 647 



Selv om disse slutninger hentede fra terrasserne og strand- 

 linierne må siges at være tvivlsomme, kan det ikke nægtes, 

 at i alle fald endemorænerne mellem raet og de øverste moræ- 

 netrin med større sandsynlighed antyder klimatiske oscilla- 

 tioner under israndens tilbagerykning ; det er da også rime- 

 ligt, at disse ikke netop er ophørt med afsmeltningen af land- 

 isen, men at de også har fortsat senere. 



Spørgsmålet er da maske ikke såmeget, hvorvidt klimatiske 

 oscillationer efter ratiden har fundet sted eller ikke, men af 

 hvilken grad og hvormange disse oscillationer har været. 



Selvfølgelig kan de ikke sammenlignes med de store kli- 

 matiske vexlinger, der skiftevis har fået udtryk i de store ned- 

 isninger og de mellemkommende interglaciale milde tider; de 

 må utvivlsomt være af ringere orden end disse og må i sam- 

 menligning med disse regnes som mindre, sekundære vekslinger. 



Spørgsmålet er da også, om ikke i alle fald enkelte af disse 

 oscillationer har været noget mere fremtrædende, og om hvor 

 mange sådanne noget mere fremtrædende oscillationer der har 

 optrådt siden ratiden. 



Blytl antog i henhold til sine undersøgelser over den nor- 

 ske floras forskjellige elementer støttet til undersøgelser over 

 torvmyrer og kalktuffer følgende rækkefølge af klimatiske 

 oscillationer : 



1) en arktisk periode; 2) en subarktiski^eYioåe', 3) en boreal 

 periode; 4) en atlantisk periode; 5) en suhboreal periode og 

 endelig 6) en subatlantisk periode. 



Perioderne 1, 3 og 5 skulde ifølge Blytt have været for- 

 holdsvis tørre, perioderne 2, 4 og 6 forholdsvis fugtige^). 



Blytts opfatning var forholdsvis svagt begrundet og har 

 mødt megen modstand og liden tilslutning ; det ligger udenfor 

 dette arbeides opgave i enkelthederne at prøve hans hypotese, 



stands i stigningen eller langsommere stigning under et tilstræk- 

 kelig langt tidsrum. 

 1) I et senere arbeide har Blytt yderligere tilføiet som underordnede 

 trin et suhglacialt trin mellem 1 og 2 og et infraborealt trin mellem 

 3 og 4. (Se „0m to kalktufdannelser i Gudbrandsdalen" Forb. i 

 Vid. Selsk. Cbristiania, 1892, No. 4, p. 49). 



