184 Hajóss József 



karikára van megerősítve, mely karikának fogantyúja az alsóvá' 

 balfele derékszöget képez, hogy a felső karikát a bal, az alsó 

 karikát pedig a jobb kéz egész kényelmesen tarthassa. Jobb kézzel 

 történik az átrostálandó anyag berakása, kirázása és eltávolítása 

 Az alsó, 50 — 60 cm. hosszú része a zsáknak alul nyitott s csak 

 rostálás közben van bekötve. Ha a zsákban már nagyobb mennyi- 

 ségű kirostált törmelék gyűlt össze, az egészet átöntjük a készen 

 tartott tartalék zacskókba. A tartalék zacskók alakja és nagysága 

 tetszés szerinti, de tapasztalásom szerint legalkalmasabb jó tömött 

 gyapot szövetből 40 —45 cm. hosszúra és 30 cm. szélesre készít- 

 tetni. Vászon zacskók nem felelnek meg a czélnak. mert azon 

 nemcsak az apróbb és keskeny testű fajok, hanem gyakran még 

 Aphodiusok is keresztül szöknek, inig a gyapot szövetek össze- 

 vissza kuszált apró szálai még a legapróbb fajokat is meggátolják 

 a szökésben. Tartalék zacskókat különösen nagyobb excursiókra 

 ajánlatos nagyobb számban vinni, hogy a különböző vidékeken 

 és különböző anyagok közül kirostált törmelék külön-külön zsák- 

 ban nyerhessen helyet. 



A rosta használata igen változatos, s a körülmények és a 

 helyzettől függ. Dombos hegyes vidéken általában legkedvezőbbek 

 a völgyek mély bevágásaiban, sűrű csoportokban álló fák tövé- 

 ben, lankás hegyoldalakon lévő gödrökben, s általában a vízmo- 

 sástól és széltől védett helyeken évről-évre összegyűlendő lombré- 

 tegek. Mély lombtömegeknél a legfelső száraz réteget lehányjuk, 

 s csak a középső és alsó nedves réteget rostáljuk at. Észak- és 

 Közép- Európában a rovarok rendszerint ezen rétegekben tartóz- 

 kodnak, míg a déli részeken, hol a lombréteg gyakran igen 

 csekély, s az alatta levő televény réteget csak alig-alig tartja ned- 

 vesen, magában a televény rétegben találhatók. A rostálásra alkal- 

 mas helyek kiszemelésénél különösen ügyelnünk kell arra, hogy 

 a kiválasztott terület a kellő nedvességgel bírjon, mert a teljesen 

 száraz lombrétegek ritkán tartalmaznak rovarokat, vagy pedig csak 

 közönséges és mindenütt előforduló fajokat ; de a nagyon 

 nedves helyek se igen nyújtanak kielégítő zsákmányt : itt azonban 

 mégis könnyebben akadunk ritka Stenus, Bythinus, Laena stb. 

 fajokra. 



Tolgyerdőkben igen jó fajok találhatók, de kedvező nedves 

 helyen még a fenyvesek látszólag csekélyebb értékű lombja is nagy 

 számban rejti a legritkább Microcoleopterakat. Napos ligetek-, patakok 

 és folyók közeieben levő facsoportok, védett erdei tisztások és 

 rétek mohpárnája kora tavaszszal kitűnő rostáló helyeket képeznek. 

 Ugyanezen időben egyedül álló facsoportok tövében, cserjésekben, 

 napos oldalra néző kertfalak tövében, vagy magában a kertekben 

 igen sok olyan faj kerül a rostába, melyeket erdőkben meg nem 

 tal ilhatnánk. Kora tavaszszal igen szép eredménynyel rostálhatjuk át 

 a tragyadombok körül szétszórt nedves szalmahulladékot is ; itt 

 íeggyakrabban Staphylinidák, Euplectus, Enconniis, Monotónia^ 

 Acmlus, stb. fajok kerülnek a rostába, — olyan lomb közül, melyben 

 hangyák tanyáznak, rendesen Homoeusa, Myrmedonia, és ha 



