14- A. Aigner 7,i)/<>.\. 



Mind a két példányt néhány évvel ezelőtt Gruber Ede fogl 

 Aradon, még pedig több, határozottan melanotikus (fölül csaknem 

 egészen fekete) hímpéldány társaságában, a melyekhez minden bi- 

 zonynyal tartoztak is. Ez a körülmény arra látszik- mutatni, hogy 

 a conservativabb nőstény ebhen a tekintetben is kevésbbé hajlik a 

 változásra, mint a hím. Az említett két nőstény legalább is átme- 

 netnek tekintentendö a melanotikus var. nigricans Cosm. hoz 

 Backei Untb.). 



Az efféle melanotikus példányoknál sokkal ritkábbak az olya-; 

 nok, melyeken a felület színezése a rendestől eltér. Gyűjtemé- 

 nyemben van egy hímpéldány, mely csaknem fahéjszínű : van to- 

 vábbá egy gyöngébb rajzú nőstény példányom, mely a rendesnél 

 vörösebb barna. Ez a két példány szintén Aradról származik. 



I ígyszintén előfordulnak sötétebb (szürkészöld) példányok, az 

 ab. valesina Esp., mely alak Közép-Európában, mint ritkább elté- 

 rés főleg a nősténynél és csak igen elvétett esetekben a hímnél 

 is mutatkozik. Dél-Szibériában, Krasznojarszkon, a nőstények túl- 

 nyomó része ehhez az alakhoz tartozik ; ezeknél, úgy mint a szin- 

 tén valamivel kisebb, szabályos hímeknél és nőstényeknél is, a fonák 

 oldalon a zöld szín inkább szürkés keverékű, az ezüstsávok pedig 

 igen erőteljesek. Még keletibb irányban (Amur stb.) az összes nős- 

 tények kissé zöldes behintésűek, Tiansanban pedig világos sárgászöl- 

 dek ; ezek tehát átmenetek a vatesina-alakhoz. Más átmeneti alaknál a 

 felső szárnyak ezüstös szürkék, az alsó szárnyak ellenben hamu színűek 

 A bukovinai példányokon a felső szárny a középér harmadik 

 agatói a mellső szegélyig és a középsejt fele egészen világos, fe- 

 héres szürke színezésű, a 4. es 5. subeostalis ér közt pedig egészen 

 fehér folt áll. A ciliciai Taurusban röpül oly alak, melynek hímje 

 a rendesnél valamivel vörösebb, nősténye pedig fölül csaknem oly 

 zöldes, mint az Argynnis Pandora 1.. nősténye. Az alsó szárnyon 

 alul mindkét nemnél hiányzik az ezüst szallagok ibolyás színezése. 

 Ezt az alakot Röber (Ent. Nachr. Berlin XXII. 1896. p. 83)., 

 var. Delila név alatt írta le; de az alighanem éppen úgy az ab. 

 valesina-hoz való átmenetnek tekintendő, mint a Japánból leírt 

 var. paphioides Buti. (Ann. and Mag. of N. Hist. London (5) VII. 

 1879. p. 184). Ez utóbbi valamivel nagyobb, mint a mi példánya- 

 ink, felső szárnya kissé nyújtottabb s a nőstény fölül mindig zöl- 

 des, de nem oly határozottan, mint a valesina, alul azonban az 

 alsó szárny ezüst sávjai és szegélyei sokkal fénylőbbek, mint a 

 szabályos példányokon. Fogtak már hermaphroditát is, melynek 

 baloldala a Paphia hímnek, jobb oldala pedig a valesina nőstény- 

 nek felel meg. 



