Két lepkefaj új eltéri 14-"? 



! 



Mind ezen jelenségek ahhoz a következtetéshez vezetnek,, 

 hogy daczára az Ei m e r-féle törvénynek, mely szerint a haladás 

 a világos színtől a sötét szín felé történik, ez esetben a valesina- 

 alak tekintendő a philogenetikailag legrégibbnek, és hogy eredetileg 

 a Paphia mind ily sötét lehetett. A haladó hím csakhamar kivet- 

 kőzött ebből a sötét színezésből, míg a conservativabb nőstény 

 keleten az átörökölt sötét ruházatot részben vagy módosulva máig 

 megtartotta és nálunk is aránylag elég gyakran felveszi, holott a 

 hímnél az ősi színezéshez való visszaesés fölöttébb ritkán követ- 

 kezik be. 



Sokkal változóbb az alsószárny fonák oldala az alapszínre s 

 az ezüst elosztására nézve; s ebben a tekintetben is állhatatosabb- 

 nak bisonyul a nőstény a hímnél. A nőstényen az alapszín csaknem 

 kivétel nélkül fénylő haragos zöld, élesen rajzolt ezüst sávokkal. 

 Ez a zöld szín olykor kiterjed a külső szegély előtt levő szallagra 

 is, de ez többnyire ibolyás tünetű. A közép- és tőtér zöld színe 

 a hazai példányokon sok esetben inkább a zöldes sárgásbarnába 

 játszik. Ez ulóbbi irány a hazai hímpéldányokon annyira fölülke- 

 rekedik, hogy az egész alapszín aranyos zöldtünetű sárgásbarna, 

 mely esetben s külső szegély előtt levő kettős foltsor zöld, s itt 

 az ibolyás vegyülék csaknem teljesen hiányzik. Az ezüstsávok 

 többnyire a hímnél is élesen tűnnek fel, olykor azonban igen meg- 

 fogynak, ritka esetben pedig teljesen hiányzók s így előáll a var. 

 et ab. immac illata Bell. {ab. Anargyra Stgr.), melyet hazánkban 

 eddigelé csupán Élőpatakon (Háromszékmegye) figyeltek meg. 



Ellentétük az olyan példányok, melyeken az ezüst savak ki- 

 szélesednek s egymásba folynak, elannyira, hogy az egész tő- és 

 középtér csaknem, vagy teljesen rajztalan ezüstlapot mutat, míg 

 a szegélyen levő sáv ibolyás zöldszínű. Ez az elváltozás a nősté- 

 nyen kevésbbé határozott, mert ennél még mutatkozik a zöld alap- 

 színnek több-kevesebb nyoma. 



Ez az alak eddigelé csak mint kiváló ritkaság volt ismeretes. 

 Jgy pl. barátom Bohatsch Ottó, az ismert lepkész, gyönyörű 

 hímpéldányt fogott 1887. július 10-én Lipiken (Pozsega m.) ; ugyan- 

 csak szép hím példányt fogott Almás sy György 1897-ben a 

 Dobrudsában és magam is fogtam Budapest környékén szép, de 

 kevésbbé typikus nőstényt. Ide tartozik a fentemlített melanotikus nős- 

 tény is. Akadt azonban oly termőhely, ahol ez az alak, ha nem is gyakori 

 de úgy teljesen typikus, mint igen szép átmeneti példányokban 

 meglehetős számban fellép. Ez pedig az erdőség közepén, megle- 

 hetős magasan fekvő, gyönyörű Marilla-völgy, Oraviczabánya kör- 



