Különfélék. löl 



"következménye az, hogy a sáskasereg, mielőtt a területet elérné, 

 ketté oszlik, s azt megkerüli. 4 — 4 hektárnyi területen egy-egy 

 csősz van kirendelve, aki a sáskák közeledését dobbal hirdeti. Erre 

 a jelre mindenki siet földjéhez s a jelzett módon jár el. A sáskák 

 elvonulása után újra raknak össze tüzelő anyagot. 



Új selyemszövő. Minthogy a kinai szederfaszövő (Bonbyx móri} 

 annyi betegségben szenved, hogy tenyésztése sok helyütt már alig 

 fizeti ki magát, táplálása is nehézséggel jár, néhány évtizeddel 

 ezelőtt más három keletázsiai selyemszövőre terelték a figyelmet, 

 t. i. az Ailanthus szövőre {Philosamia [Attacus] Cynthia), a kinai 

 tölgyfaszövőre (Antherea Pernyi) és a japáni tölgyfaszövőre 

 (Antherea Yamamai). Ezek hernyói ugyanis a szederfaszövőénél 

 erőteljesebbek, kevesebb gondozást igényelnek és a táplálékra nézve 

 kevésbbé finnyásak. Az A. Ymamai hernyója igen szép és tartós 

 selymet sző, de Európában eddigelé nem volt meghonosítható ; a 

 másik két hernyófaj pedig csak csekélyebb értékű selymet produkál. 

 Később a középamerikai Macrothylacia Psidii-re figyelmeztettek, 

 melynek hernyója tiszta fehér szép fonalat sző ; ámde erről az 

 utóbbi években már nem volt szó, a kísérletek nyilván nem jártak 

 sikerrel. E helyett legújabban a mexikói Attacus Orvzaba hernyó- 

 jának tenyésztését ajánljak. A 14 — lb' cm. kiterjedésű gyönyörű lep- 

 kének a hernyója is tekintélyes nagyságot ér el, igen szívós, 4ö — 

 50 napi növekvés után elbábozódik s erre a czélra 4 — 5 cm. 

 hosszú gubót sző, melyben a lepke kibúvására nyilast hagy ; sely- 

 mes szövedéke fényes és erős. A hernyót Francziaországban bükkfa 

 és orgonafa leveleivel táplálják s úgy latszik, a tenyésztése nehéz- 

 ségekkel nem jár. Valószínű, hogy hazánk délibb részeiben is 

 sikerrel lenne tenyészthető. 



A hangyák íntelligentiájának újabb jelenségét említi fel Chun, 

 a tenger fenekét vizsgáló német expeditió tagja. Az illető hangya- 

 faj valami Oecophytla, fákon él és fészkeit összefont levelekből ké- 

 szíti. A leveleket néhány hangya a felső állkapcsával a .megfelelő 

 helyzetbe hozza s úgy tartja. Azután jön számos más, mely egy- 

 egy álczát hoz s annak elülső végével a levél egyik szélétől a 

 másik széléig húzogatja. A hol az álcza szája a levelet érinti, fonal 

 mutatkozik, a mely a levélhez tapad. Ezt a sajátságos szövést 

 addig folytatják, míg a levél szélei erősen össze vannak kötve 

 Ugyan úgy készítenek a lakásukat képező fa körül széles övet 

 tőrül más hangyafaj ellen, mely Ível folyton háborúskodnak. Az 

 anatómiai vizsgálat kiderítette, hogy a kifejlődött hangyák nem 

 bírnak szövő mirigygyei, holott az álezának rendkívül nagv négy 

 mirigye van, melyet az imago ím orsóként használ. 



Az Eupithecia breviculata Donz.-ról B o h a.t s c h Ottó 

 bécsi lepkész értesít, hgy annak egy példányát J á m b o r y 

 Kálmán az idei július első felében a budai Svábhegyen 

 egy fán találta. Dalmácziában Maiin J. fogta L869-beó. 

 Egyébként csak a földközi, tenger partvidékén fordul elő, úgymint 

 déli Európában, főleg Francziaországban, továbbá Észak-Afrikában, 

 Kis-Ázsiában, Szíriában és ()rménvorszá«ban. A még le nem irt 



