.1 méh és méhtetű együttlrtése. Ím 



rtidalakú vázrész is hártyával van az alsóval összekötve és váz- 

 része felül az alsó ajakra tapad. A tulajdonképeni szívócsövet te- 

 hát az alsó állkapcsok alkotta heveder veszi körül. 



A rágok (mandíbulae) ívesen hajlított széles lemezek, melyek 

 összecsukódva az alsó állkapocs felső íves vázrészébe ütköznek, 

 ezt maguk előtt összetolják, s a velük összefüggő alsó ajak szabad 

 két szélét felül összeszorítják: a szívócsövet felül bezárják, A száj- 

 részek alapján nyitva marad még egy kis hézag, ezt a felső ajak 

 lemeze födi be (mint a Hemipteráknál.) Ez a kioltott szívószáj 

 (proboscis) képe zárt szívócsövével, a szívás pillanatában. Az alsó 

 bezáródó csövében a páratlan nyelvet (hypopharynx, lingua) látjuk. 

 Ez két részből áll, a felső kettős lemezű ívelt rész az epipharynx 

 az alsó a hypopharynx, köztük van a szívócsatorna 



A szipóka kezdetén, a szivórész testének belső oldalán levő 

 váz része ízül a szipóka belső vázrészéve], a test külső szélével, 

 ugyané helyen ízül a szipóka külső vázrésze is. Ezen ízesülés azt 

 a mozgékonyságát eredményezi, hogy a szipóka, a legyek szipó- 

 kájának általános mozdulásával ellentétesen mint sok Hemipteránál 

 hátrafelé illeszthető. A külső vázrész belső felülete kanálszerűén 

 vájt, ehhez idomul a szipóka alakja is, mely szembenálló jobb és 

 bal bemélyedésével egymásfölé borult teknőalakot mutat, hasonlót 

 két szembenálló tenyér homorú felületéhez. A szipóka, két felének 

 felső szélén, ott, a hol az alsó ajak hullámos hártyája lassan el- 

 simul, teljesen nyitott, alul pedig az izülés helyén túl e két felet 

 alsó ajak összekötő hártyája tartja össze. 



A szajrészeknek mellékszervei a jellemző szőrök. Az alsó ajak- 

 két felének (lobusának) hátsó felületén, a szipóka előtt, egy-egy 

 magányosan álló, mozgatható, merev serte latható. Ezeket támasztó 

 serieknek nevezem. A szipókát alkotó hártyás teknőalakú részek 

 domború háti felülete puhább szőrökkel borított Ezek a szipóka 

 szőrei A felső állkapcsok háti felületét hosszú, hajlott, erősebb 

 szőrök kefeszerűen borítják. Ezek a kefe szőrök. A fejről, a száj- 

 gödör szöglete mellett eredve, a barkó szőrök közül a lefutás irá- 

 nyában két-két hosszú serte (vibrissa) válik ki, melyek a szipóka 

 puha hártyás testét alul ívesen boltozzák, így tehát védőserték. 



Ennek a különös szájszervnek működése a következő : A 

 méhtetű a méh kinyújtott szájszervéből szívja ki táplálékát. Bizo- 

 nyara meghallja azt a szíváskor, vagy a szivószáj belső vázrészei- 

 nek mozgatásakor előálló zörejt, a mely elárulja azt, hogy a méh 

 szájszervei közé behatolhat. Mert mindig vagy akkor szalad le a 

 méh homlokán a szívószájhoz, mikor ez a táplálék felszívása után 



