Amerikai lepke- faunáról. 147 



csoportok s az egész tropikus Afrikára fölöttébb jellemző Amauris- 

 fajokat hiába keresnők stb. 



Oly áthághatatlan gát, minő a növényzet nélküli Szahara, 

 Amerikában teljesen hiányzik. Ennek következtében a határozot- 

 tan délamerikai Neotropidák Kaliforniában s a Heliconidák Flori- 

 dában északi irányban hatolnak fel, viszont az Argynnis-, 

 Colias-, Catocala-f&jok stb. az Andesek mentén délnek nyomulnak 

 előre ; szóval a két fauna annyira folyik egymásba, hogy va- 

 lami mesterséges határnál jobb, semmiféle határt vonnunk. 



Az amerikai fauna rendkívül gazdag fajokban. Igaz ugyan, 

 hogy a tömör és többnyire határozott esőidény nélkül való DéJ- 

 Amerikának lepkealakokban való túlsúlya tetemesen csökkent, 

 mióta az ó-világ fajait annyi helyi varietásra, subsperciesre, eső- 

 és szárazsági formára, havasi és síksági lakókra szétforgácsol- 

 tak. Hogyha azonban megfontoljuk, hogy bármily fajta lepke 

 Amerikában voltaképpen Kanadától a Hoornfokig repülhetne, anél- 

 kül, hogy közvetetlen is áthághatatlan akadályba ütköznék, azaz 

 nem találkoznék sem oly élesen elzáró sivataggal, mint az Észak- 

 Afrikát Közép- és Dél-Afrikától elkülönítő Szaharával, sem oly 

 széles tengerrel, mint az, mely Ausztriáliát Indiától elválasztja, 

 — akkor egyáltalában nem könnyen érthető, mi az oka annak, 

 hogy a Castniák, Neotropidák. Hesperidák vagy Caiagram- 

 niiík-niús. csaknem minden amerikai területen sajátos, több- 

 nyire semmiféle átmeneti alakkal össze nem kötött formáival 

 találkozunk. 



Szerző bővebben ismerteti a déiamerikai lepkéknek rikító 

 és ragyogó színekben pazarul pompázó ruházatát s a különös és 

 sajátos modificált módon feltűnő mimikryt, mely bizonyos vidé 

 kek abbeli hajlamának felel meg, hogy lakóit uniformizálja, egy- 

 öntetűvé tegye. Rámutat továbbá arra, hogy a délamerikai lep- 

 kék, valamint az emlősök faunája is nélkülözi az összes gigan- 

 tikus alakokat. A lepkék mérete közepes határok közt mozog s 

 alakjukban sem mutatják azt a grotteskre, az érthetetlenségre 

 való hajlamot, melyet az ó-világ faunáiban számos faj, pl. Lep- 

 tocirrus, Sericinus, Drurya stb. tanúsítanak. Az alsó szárny far- 

 kiczáira nézve az amerikai lepkék ritkán haladják meg a barokk 

 formák határát. Az amerikai faunának eme nehezen magyarázható 

 sajátosságaihoz járul még néhány más is. melynek oka, érthetőbh- 

 pl. a horodimorphismus a déli részen, .-ihol tulajdonképpeni eső- 

 és száraz évszak nincsen. 



