Az Eilicrinia cordiaria életmódja 77 



Általában igen lomha állat. Nappal mozdulatlanul ül egy 

 helyen. Nyugalmából csupán a ráeső napfény rázza fel vagy ha 

 felzavarják, a midőn azonban siet megfelelő helyre, a hol foly- 

 tathatja pihenését. Ez okon könnyű a eyanumos üveggel fogni. 

 Háló csak igen ritkán kell. Ennek a lomhaságnak tulajdonítható, 

 hogy a legtöbb esetben egészen friss példányokra tehetünk szeit. 



Az E. cordiaria tenyésztésével még senki sem foglalkozott. 

 Véletlenül tenyésztettem ugyan egy ízben egy példányt meringe- 

 tett hernyóbók mely előttem ismeretlen volt. Ugyan úgy járt 

 annak idején Pável János. Egyikünk sem állapíthatta meg, minő 

 a hernyó. Utóbb elhatároztam, hogy tenyésztés útján igyekezzem 

 hernyókhoz jutni. Erre a czélra több éven át mind az első, mind 

 a második nemzedéknek bizonyos számú példányát együvé zár- 

 tam. A legtöbb esetben végbe ment a párosodás, de a letojt 

 peték mindannyiszor meddőnek bizonyultak, még oly esetben is, 

 midőn a copula 10 — -12 óra hosszat tartott. Ez a tapasztalat nem 

 alapszik egyes esetek megfigyelésén, hanem több évi kísérletezés 

 kifolyása, Vájjon a fogság vagy egyéb körülmények okozzák 

 azt, nem állíthatom. 



A párosodás után a nőstény a petéket másnap, sokszor azon- 

 ban 3—4 nap múlva tojja le, még pedig rendszerint fűzfalevél 

 szélére, ritkábban a tenyésztő házikó falazatára vagy más helyre. 

 A fogságban letojt peték száma, más fajokéhoz képest, igen 

 csekély : 20—30 között ingadozik. A többi pete a nőstény testé- 

 ben maradnak, annak daczára, hogy még 5 — 8, sőt 10 napig is 

 elél. Azok a peték, melyek nem tartalmaznak embriót, már a 

 petézést követő 2. vagy 3. napon felismerhetők, sokkal sötétebbe 

 lesznek s apró rozsdaszínű pontocskák mutatkoznak rajtuk, a 

 melyek utóbb a pete egész felületét foglalják el, s a pete össze- 

 zsugorodik. Ez volt több évi kísérletezésnek sovány eredménye. 



Minthogy azonban a múlt évben sikerült oly petéket is 

 kapnom, melyekből kikelt a hernyó, el nem mulasztom mind a 

 petét, mind a hernyót s annak fejlődését leírni. 



A pete lapos, tojásalakú, világos-sárga színű, 0.8 mm. 

 hosszú, 0.3 mm. széles. A megtermékenyített pete kevéssé vál- 

 toztatja a színét s inkább világosabbá mint sötétebbé válik. 

 12—14 nap múlva kikel a hernyó, mely akkor 1 — 2 mm. hosszú, 

 háta zöldes-szürke, hasa valamivel világosabb színű, a feltűnően 

 nagy fej pedig vöröseb-barna, két napi táplálkozás után zöldes 

 színűvé lesz. Az első napokban úgy mint többnyire a fiatal her- 



