A fajok keletkezése és átalakulása. 3 



tartozó formáknak alighanem csak abban az esetben leh«t jelen- 

 tősége, mint fajképző tényezőknek, hogyha spontán jellegük' csak 

 látszólagos, azaz, hogy tényleg a külvilágnak ismétlődő befolyása 

 folytán létrejutván, az által állandókká váltak és lassan lassan 

 fokozódtak, vagyis, hogy okozat és hatás tekintetében meg- 

 egyeznek a 3. kategóriával. A -2. csoportot, a „mutatiókat", 187G 

 óta ellenőrzik és tanulmányozzák a búvárok. Az itt elejétől fogva 

 mutatkozó határozott különválása a különböző alakoknak, a 

 mutatio és törzsalak, vagy mutatio és mutatio között állandóan 

 feltűnő eltérés arra vezette De V r i e s t és követőit, hogy 

 ezeket a mutatiókat elemi fajoknak vagy miként máskép is 

 mondhatnók : kezdő, még el nem készült fajoknak tekintsék, 

 vagyis annak, amit a szerző keresett. Ámde éppen az a körül- 

 mény, hogy a mutatiók az átöröklésnek egészen más képét 

 mutatják, t. i. a közben eső, átmeneti alakok teljes hiányát, 

 holott a faj közt való párosodás mindig a nemző párok közötti 

 átmeneti sorozatok, morphologiai megjelenésükben ingadozó 

 alakok jelentkeznek, kétely támadott az iránt, hogy a mutatiók- 

 ban tényleg elemi fajokkal van-e dolgunk. A fajképződésnél 

 nem ritkán állhat összefüggésben a mutatiók kialakulása, de 

 igen valószínűtlen, hogy viszont a mutatiók fajokká kialakulnak. 

 Ennélfogva számos fajnak ugyanazon helyen előforduló, csak az 

 egyik ivarnál fellépő alakokat is mutatióknak kellene tekintenünk. 

 Ezt a jelenséget az illető íj hímje vagy nőstényének dimor- 

 phismusának szokták nevezni. Ez a jelenség különösen a Papilio- 

 és Colias-nemben igen gyakori. Ily esetekben a rokon fajokuá 1 is 

 találkoznak igen gyakran teljesen azonos mutatiók vagy azonos 

 mutatiók egész sorozatai. A tenyésztési kísérleteknél még soha- 

 sem sikerült a mutatio vagy törzsalaknak bármi physiologiai 

 divergentiáját megfigyelni : a peték mindig egészségesek voltak, 

 az ivadék pedig nem volt kevésbbé szaporítóképes, mint a nemző- 

 typus. Hogyha efféle physiologiai divergentiákat meg lehetne 

 állapítani, más színben látnók az illető mutatiókat. 



A vizsgálandó 3. kategória a helyi fajták csoportja. Itt 

 szerző első sorban a helyi fajtákat oly példányokkal párosította, 

 amelyek bár csekély, de tisztán észrevehető morphologiai különb- 

 ségeket tüntettek fel : a létesült keverék ivadék rendesen egyénileg 

 ingadozó átmeneti alakok sorozatát mutatta. Oly physiologiai 

 divergentia nem volt észlelhető, amely a nemzésnél érvényesült 

 volna: a korcsnemzedék nem volt kevésbbé szapora, mint az 



