Magyarország szű-féléi. 



Irta Csiki Ernő. 

 VII. 1) 



4. nem: Hylesinus Fabricius. 



A csápostor hét ízből áll, ízei az ostor felé nem szélesbe- 

 dők, a csápbunkö hosszal)!), mint a csápostor, kissé összenyomott 

 hegyesedő, ízei elkülönítettek. A szemek belső széle nem öblös. 

 Az előtör hátán elül néhány reszelőszerűen kiemelkedő szemese 

 van. A szárnyfedők közepüktől a csúcsig fokozatosan lehajlók, a 

 fogacskázott tőéliik a páizsocska felé erősen- befelé hajló és ott 

 szélesen megszakított. Az elülső és középső csípők egymástól 

 távol fekvők. Az elülső lábszár belső oldalának vegén rövid 

 kampó van, a harmadik lábfejíz szélesebb, mint a második íz. A 

 has tövétől a csúcs felé emelkedő. 



Az ide tartozó fajok testét felül többnyire többféle színű 

 pikkely fedi. 



A f a j ok meghatározó kulcsa: 



1. A szárnyfedők majdnem csupaszok, a közterek harántul rán- 

 czoltak, egy sorban elhelyezett szemcsével. 1. crenatus. 



— A szárnyfedők szőrösek vagy pikkelyekkel fedettek ._. — 2 



2. Alul finom, felül sötét vagy némely kor ezek között sárga 

 félig felemelkedő szőrökkel fedett, . 2. oleiperda. 



— Felül és alul pikkelyekkel sűrűn fedett. 3. fraxini. 



A fajok- leírása: 



1. Hylesinus crenatus Fabricius. 



Fekete, erősen fénylő, teste hosszúkás tojásforma, domború, 

 alig szőrös, a csápok és lábfejízek barnás-sárgák. A csáptőt és 

 a csápostort elül hosszú szőrök fedik. Az előtör háta olyan 

 széles, mint amilyen .hosszú, előrefelé keskenyedő, oldalai kere- 



i) Lásd a „Rovartani Lapok"' múlt évi XIII. (1906) kötetének 47. 76, 

 155, 170. 187 és 208. lapján. 



