16FÜ 
A répalevelet pusztító paizsos bogarak. 
Irta Jablonowski József. 
El 
A kikelt lárvák eleinte együtt maradnak, vagy kisebb cso- 
portokra szakadva, a levél fonákján élnek. Ilyen helyen karmos 
lábukkal beragadnak a levél felszínébe és a levél bőrkéjét s a 
bőrkék közötti lágy szövetet kisebb-nagyobb, néhány mm-es át- 
mérőjű kerek, vagy szabálytalan foltokban kirágják, de a felső 
bőrkét bántatlanul hagyják. Majd megnagyobbodva, még jobban 
széledeznek és még mohóbban rágnak. Hogy e tekíntetben milyen 
szapora a munkájuk, azt az előbbi ábrából láthatjuk. A növényke 
már annyira. meg van sérülve, hogy csak a levél formája s a 
növény összképe árulja el a faját. 
Ha az első növényt teljesen megette, átmegy egy másodikra, 
harmadikra. A megrágott leveleken a foltok ilyenkor nemcsak 
nagyobbak, hanem a levél egészen likas is, mert a lárva 
most már az egész levéllemezt elharapja, noha még mindig a 
levél fonákján él s innen harap. Minthogy azonközben a levél 
terjeszkedik, az első rágáshelyek megmaradt hártyaszerű bőrkéje 
repedezik, szakadozik és lehull. Az ilyen levél sérült külseje most 
már szembeszökőbb. 
S körülbelül most, június végén, július elején fenyegeti a 
répát is. Mert vagy elfogyott a libatop, vagy a kapa kiirtotta azt 
s a labodabogár lárvája most a ezukorrépára szorul. Rágását ítt 
is csak úgy folytatja, mint a labodán. 
A megszállott levélen napról-napra több lesz a rágott lik és 
a hártyaszerű fehérlő-szürkülő folt is. Majd egyszerre olyan képe 
Rovartani Lapok XIII. 1906. október. 
