A répalevelet pnsztitó paizsos bogarak. 159 
vízes sárral, piszokkal és felhajló farnyúlmánya hátához szorítja 
e védő szutyok-paizsot. 
Ez az idő tetőpontja a kártételének. Eddig sok szép répát 
tehetett már tönkre. Honi feljegyzéseinkből tudjuk, hogy valamint 
a ezukorrépában, úgy a takarmányrépában is évről évre sok 
holdnyi kárt tesz. E kár keletkezése sokszor napok kérdése. 
Nagy-Halászon 1893-ban a labodabogarat csak július 11.-én vet- 
ték észre és julius 17.-én már csak töve volt meg a répának 
s az egész táblában egy ép levél sem maradt meg. 
Július vége felé apadóban van a kártétel, mert a lárva bá- 
bozódni kezd. A hol utoljára rágott, ott húzódik össze ; két-három 
nap mulva bábbá válik és egy hét mulva, olykor korábban, más- 
kor későbben meg van már a bogár, a mely azután szinte nyom- 
talanul eltűnik, mert , későbben nyáron alig látható. 
Habár a paizsos labodabogár fejlődése szerint legtömege- 
sebben a nyár elején fordul elő s ilyenkor a ezukor- és takar- 
mányrépára felette kártékony s habár évenkint rendszerint csak 
egy ivadéka van, szaporíthat az egy évben kétszer is. Suffrian 
már 1844-ben közölte, hogy ő e bogarat lárvaalakban 1843-ban 
augusztusban látta és a bogár szeptember 12.-e és 16.-a közötti 
időben kelt ki.) Hogy ez az ivadék csak elkésett eset-e, vagy 
hogy lehet-e a bogárnak évenkint kivételesen két ivadéka is, ha- 
tározottan nem állítom. Ritzema Bos nemcsak évi két, hanem 
esetleges harom ivadékról beszél.?) Köppen Oroszországban hatá- 
rozottan két ivadékot említ és azt mondja, hogy a paizsos laboda- 
bogár tojását i15 magára a ezukorrépára tojja. 
De bármint is van a dolog, gazdasági jelentősége nálunk 
csak a nyár elejéi tömeges bogárnak, illetőleg lárvájának van. 
A labodabogár szaporodásának némi gátat vet nehány da- 
rázs ellensége. Igy van olyan parányi élősködő darázs (nősténye 
0.7 és hímje csak 03.—04 mm. hosszú,) a mely a labodabogár 
tojásában él és belsejét megeszi. Az ilyen tojásból nem a laboda- 
bogár lárvája, hanem a kis darazsak kelnek ki. És későbben, 
noha a lárva hátát szüntelenül sár és piszok fedi, akad nehány 
darázs, a mely megis útját találja, hogy a lárvát is megfertőzze. 
A darázs lárvája tehát a labodabogár lárvájába jut, benne él és 
mikor ez utóbbi félig megnőtt, fejlődésében megakad és elpusz- 
ul, holott a benne élő darázs bebáhozódik és kikel. Ruperstberger 
1) Entomol. Zeitung. Stettin, 1844 230. 1. ; 
2?) Ritzema Bos J., Tíerische Schüdlinge und Nützlinge. 1891. 365 1. 
