﻿XOUDEXSKIÖLD, 
  RAPPORTJCIi 
  TILL 
  OSGAS 
  DICKSON. 
  

  

  apparat 
  och 
  löjtnant 
  Hovgaard 
  sina 
  magnetiska 
  instrument. 
  

   Med 
  få 
  ord: 
  vi 
  sökte 
  så 
  godt 
  som 
  möjligt 
  begagna 
  den 
  korta 
  

   tid 
  det 
  medgafs 
  oss 
  att 
  uppehålla 
  oss 
  vid 
  detta 
  ställe. 
  För 
  

   att 
  jämföra 
  kronometerns 
  gång 
  under 
  denna 
  resa 
  och 
  färden 
  

   1875, 
  då 
  vi 
  äfven 
  några 
  dagar 
  uppehöllo 
  oss 
  härstädes, 
  togos 
  

   af 
  löjtnant 
  Bove 
  och 
  mig 
  solhöjder 
  vid 
  den 
  förra 
  observations- 
  

   punkten, 
  den 
  lilla 
  här 
  belägna 
  kyrkan. 
  Jag 
  inköpte 
  drägter, 
  

   husgeråcl 
  m. 
  m. 
  af 
  samojedema 
  för 
  temligen 
  höga 
  priser 
  — 
  

   den 
  minsta 
  myntenhet, 
  l 
  som 
  här 
  begagnas, 
  tyckes 
  vara 
  pap- 
  

   persrubeln 
  — 
  . 
  Bland 
  annat 
  frågade 
  jag, 
  om 
  jag 
  ej 
  kunde 
  få 
  

   köpa 
  några 
  »gudar». 
  I 
  början 
  svarade 
  man 
  mig 
  undvikande, 
  

   men 
  slutligen 
  lät 
  en 
  gammal 
  samojedqvinna 
  förmå 
  sig 
  att 
  visa 
  

   mig 
  några, 
  De 
  togos 
  upp 
  ur 
  en 
  säck, 
  der 
  de 
  voro 
  omsorgs- 
  

   fullt 
  inpackade 
  i 
  renskinns 
  stönar. 
  Efter 
  ytterligare 
  öfvertalning 
  

   lyckades 
  jag 
  förmå 
  gumman 
  att 
  för 
  sju 
  rubcl 
  sälja 
  mig 
  några 
  

   stycken. 
  Hvar 
  och 
  en 
  af 
  dessa 
  hade 
  olika 
  bestämmelse 
  och 
  

   olika 
  utseende. 
  En 
  bestod 
  t, 
  ex. 
  af 
  en 
  sten, 
  som 
  med 
  tillhjelp 
  

   af 
  granna 
  lappar 
  var 
  förvandlad 
  till 
  en 
  slags 
  docka, 
  en 
  annan 
  

   var 
  en 
  likadan 
  docka 
  med 
  ett 
  ansigte 
  af 
  en 
  kopparplåt, 
  en 
  

   tredje 
  bestod 
  endast 
  af 
  en 
  miniatyrpesk, 
  en 
  fjerde 
  var 
  en 
  liten 
  

   skinndocka 
  behängd 
  med 
  örhängen 
  och 
  perlor. 
  Öfverhufvud 
  

   liknade 
  dessa 
  af 
  samojederna 
  med 
  vördnad 
  dyrkade 
  gudar 
  de 
  

   trasdockor, 
  som 
  bondbarnen 
  hos 
  oss 
  stundom 
  förfärdiga 
  utan 
  

   tillhjelp 
  af 
  hjelpmedel 
  från 
  handelsbodarne 
  i 
  städerna. 
  

  

  Chabarova 
  bebos 
  om 
  sommaren 
  af 
  nio 
  ryska 
  husbönder, 
  

   som 
  om 
  våren 
  hitkomma 
  från 
  Pustosersk, 
  hvarest 
  de 
  halva 
  

   sina 
  hustrur 
  och 
  barn. 
  De 
  återvända 
  om 
  hösten. 
  Under 
  uppe- 
  

   hållet 
  vid 
  Chabarova 
  sysselsätta 
  sig 
  ryssarne 
  med 
  byteshandel 
  

   med 
  samojederna, 
  fångst 
  och 
  fiske 
  samt 
  renskötsel. 
  Varorna 
  

   hitforslas 
  och 
  återforslas 
  till 
  Pustosersk 
  med 
  renar 
  på 
  nartor 
  

   öfver 
  tundran. 
  En 
  del 
  af 
  samojederna 
  tyckes 
  va.ra 
  i 
  tjenst 
  

   hos 
  lyssarne. 
  Ryssarne 
  bo 
  i 
  låga, 
  torftäckta 
  trähus, 
  samo- 
  

   jederna 
  i 
  tält 
  af 
  renskinn, 
  till 
  formen 
  liknande 
  lapparnes.. 
  

   Ryssarne 
  hafva 
  tillsammans 
  bildat 
  ett 
  bolag 
  för 
  fångst 
  af 
  hvit- 
  

   fisk 
  (Delphinapterus 
  leucas), 
  fördeladt 
  på 
  22 
  lotter, 
  af 
  hvilka 
  

   tvänne 
  äro 
  bestämda 
  för 
  St. 
  Nikolaus, 
  på 
  det 
  att 
  helgonets 
  

   välsignelse 
  måtte 
  hvila 
  öfver 
  företaget. 
  Detta 
  oaktadt 
  har 
  

   fångsten 
  detta 
  år 
  slagit 
  illa 
  ut. 
  Osämja 
  har 
  nämligen 
  upp- 
  

   stått 
  mellan 
  deltagarne, 
  till 
  följd 
  hvaraf 
  de 
  fattigare 
  bland 
  

   dem 
  vägrat 
  deltaga 
  i 
  arbetet, 
  som 
  härigenom 
  afstannat, 
  

  

  1 
  Den 
  egentliga 
  handeln 
  tyckes 
  här 
  verkställas 
  uteslutande 
  genom 
  

   varubytq. 
  

  

  