﻿10 
  NORDENSKIÖLD, 
  RAPPORT 
  Eli 
  TILL 
  OSCAR 
  DICKSON. 
  

  

  Offerhögen 
  var 
  belägen 
  på 
  en 
  udde, 
  som 
  från 
  Waigatsch- 
  

   ön 
  skjuter 
  ut 
  i 
  vestra 
  mynningen 
  af 
  Jugor 
  schar. 
  Udden 
  be- 
  

   står 
  af 
  en 
  silurisk 
  kalkplatå, 
  som 
  är 
  endast 
  sparsamt 
  täckt 
  

   med 
  grus 
  och 
  jord, 
  men 
  detta 
  oaktadt 
  under 
  några 
  veckor 
  af 
  

   året 
  prålar 
  med 
  en 
  utomordentlig 
  rikedom 
  på 
  blommor 
  af 
  olika 
  

   slag 
  och 
  färger. 
  Mot 
  hafvet 
  stupar 
  platån 
  med 
  branta 
  kalk- 
  

   klippor, 
  hvilka 
  på 
  ett 
  par 
  ställen 
  blifvit 
  af 
  frost 
  och 
  vårflod 
  

   genombrutna, 
  så 
  att 
  de 
  bilda 
  vackra 
  grotthvalf. 
  Det 
  största 
  af 
  

   dessa 
  hålla 
  samojederna 
  för 
  heligt, 
  och 
  här 
  hade 
  de 
  ursprung- 
  

   ligen 
  uppfört 
  sin 
  offerhög. 
  Men 
  denna 
  förstördes 
  för 
  omkring 
  

   30 
  år 
  sedan 
  af 
  en 
  nitisk 
  arkimandrit, 
  och 
  nu 
  betecknas 
  den 
  

   behörigt 
  genom 
  eld 
  och 
  vatten 
  renade 
  offerplatsen 
  med 
  ett 
  

   grekiskt 
  kors. 
  Vidt 
  och 
  bredt 
  kring 
  detta 
  kors 
  finnas 
  benbitar 
  

   af 
  offerdjur 
  kringströdda 
  på 
  marken, 
  och 
  bland 
  benen 
  kan 
  man 
  

   ännu 
  uppleta 
  en 
  eller 
  annan 
  bränd 
  och 
  rostad, 
  jämte 
  jagtens 
  

   utbyte 
  åt 
  samojedgudarne 
  offrad 
  jernbit. 
  Korset 
  hafva 
  samo- 
  

   jederna 
  lenmat 
  oantastadt, 
  men 
  i 
  stället 
  hafva 
  de 
  i 
  dess 
  grann- 
  

   skap 
  utvalt 
  åt 
  sig 
  en 
  ny 
  offerhög. 
  

  

  En 
  mängd 
  på 
  pannbenet 
  qvarsittande 
  renhorn 
  voro 
  här 
  

   uppresta 
  på 
  en 
  tre 
  till 
  fyra 
  fot 
  hög 
  jordhög. 
  Bland 
  dessa 
  horn 
  

   voro 
  käppar 
  instuckna, 
  på 
  hvilka 
  andra 
  renhorn 
  voro 
  upp- 
  

   trädda 
  genom 
  ett 
  i 
  pannbenet 
  anbragt 
  fyrkantigt 
  hål. 
  Äfven 
  

   en 
  mängd 
  andra 
  ben, 
  isynnerhet 
  af 
  ren 
  och 
  björn, 
  lågo 
  upp- 
  

   staplade 
  på 
  stället. 
  Bland 
  dessa 
  må 
  nämnas 
  skallen 
  och 
  lab- 
  

   barne 
  af 
  en 
  nyss 
  skjuten 
  björn. 
  Bredvid 
  denna 
  lågo 
  på 
  en 
  

   sten 
  tvänne 
  begagnade 
  blykulor, 
  tydligen 
  de, 
  med 
  hvilka 
  björ- 
  

   nen 
  blifvit 
  fäld. 
  Men 
  dessutom 
  lågo 
  ännu 
  andra 
  åt 
  gudarne 
  

   offrade 
  föremål 
  strödda 
  på 
  offerplatsen, 
  såsom 
  gammalt 
  jern- 
  

   skrot, 
  bitar 
  af 
  gamla 
  yxor, 
  ett 
  stycke 
  af 
  en 
  munharmonika 
  

   o. 
  s. 
  v. 
  På 
  sydvestra 
  sidan 
  om 
  högen 
  fans 
  vidare 
  ett 
  stort 
  

   antal 
  små 
  träbeläten 
  uppstälda, 
  alla 
  försedda 
  med 
  otympliga 
  

   utskärningar, 
  hvilka 
  skulle 
  föreställa 
  ögon, 
  näsa 
  och 
  mun. 
  

   Strax 
  bredvid 
  sågos 
  lemningarne 
  af 
  en 
  eldstad, 
  der 
  offermål- 
  

   tiden 
  anstalts. 
  Ryssarne 
  berättade, 
  att 
  man 
  vid 
  offrandet 
  ej 
  

   allenast 
  lät 
  gudarne 
  smaka 
  af 
  offerdjurets 
  blod, 
  utan 
  äfven, 
  

   när 
  tillgång 
  dertill 
  fans 
  och 
  man 
  ville 
  ställa 
  sig 
  rätt 
  väl 
  med 
  

   dem, 
  göt 
  bränvin 
  i 
  deras 
  mun. 
  

  

  Sedan 
  löjtnant 
  Hovgaard 
  tagit 
  en 
  teckning 
  af 
  offerhögen, 
  

   lade 
  jag 
  en 
  del 
  renhorn, 
  björnskallar, 
  offrade 
  jernbitar 
  och 
  

   några 
  af 
  de 
  på 
  marken 
  kringströdda 
  gudarne 
  i 
  en 
  säck, 
  hvilket 
  

   allt 
  behölls 
  som 
  god 
  pris. 
  Sjelfva 
  offerhögen 
  blef 
  dock 
  oska- 
  

   dad, 
  och 
  jag 
  förmodar 
  att 
  blifvande 
  vallfärdande 
  knappast 
  

   skola 
  kunna 
  märka, 
  den 
  försigtiga 
  skattning, 
  som 
  deras 
  rika 
  

  

  