﻿VEGA-EXPEDITIONEN 
  S 
  VETENSKAPLIGA 
  ÄMBETEN. 
  15 
  

  

  Hafvets 
  vatten 
  var 
  föga 
  salt, 
  åtminstone 
  på 
  ytan, 
  och 
  

   hafsalger 
  saknades 
  derför 
  nästan 
  fullständigt, 
  hvaremot 
  botten- 
  

   skrapan 
  lemnade 
  åt 
  zoologerna 
  ett 
  ej 
  ringa 
  utbyte 
  af 
  till 
  en 
  

   del 
  rena 
  hafsformer. 
  

  

  På 
  eftermiddagen 
  (den 
  11 
  aug.) 
  hade 
  vädret 
  något 
  klarnat, 
  

   så 
  att 
  vi 
  kunde 
  segla 
  vidare. 
  En 
  och 
  annan 
  isbit 
  syntes 
  nu 
  r 
  

   och 
  om 
  natten 
  tilltog 
  isen 
  i 
  oroväckande 
  grad, 
  dock 
  ej 
  i 
  så- 
  

   dan 
  mängd, 
  att 
  den 
  verkade 
  ofördelaktigt 
  på 
  seglatsen. 
  Sna- 
  

   rare 
  gagnade 
  den 
  derigenom, 
  att 
  den 
  dämpade 
  hvarje 
  spår 
  till 
  

   sjögång, 
  en 
  omständighet 
  som 
  var 
  synnerligen 
  fördelaktig 
  för 
  

   de 
  undersökningar 
  af 
  hafvets 
  temperatur 
  på 
  olika 
  djup 
  och 
  de 
  

   draggningar, 
  som 
  tvänne 
  gånger 
  dagligen 
  anställas 
  från 
  far- 
  

   tyget. 
  

  

  Isen 
  utgjordes 
  nästan 
  uteslutande 
  af 
  bayis, 
  så 
  sönderfrätt, 
  

   att 
  den 
  snarare 
  bestod 
  af 
  sammanhängande 
  issörja 
  än 
  af 
  verk- 
  

   lig 
  is. 
  Det 
  var 
  tydligt, 
  att 
  den 
  om 
  några 
  dagar 
  skulle 
  vara 
  

   fullkomligt 
  försvunnen. 
  Oaktadt 
  en 
  så 
  svår 
  dimma 
  tidtals 
  

   sänkte 
  sig 
  öfver 
  hafvet, 
  att 
  fartygen 
  med 
  ångpipans 
  hjelp 
  måste 
  

   taga 
  reda 
  på 
  h 
  varandras 
  läge, 
  fortsatte 
  vi 
  vår 
  färd 
  mot 
  nord- 
  

   ost 
  längs 
  en 
  okänd 
  väg, 
  uppfyld 
  af 
  holmar 
  och 
  förmodligen 
  

   äfven 
  undervattensgrund, 
  ibland, 
  då 
  dimman 
  blef 
  för 
  tjock 
  r 
  

   läggande 
  till 
  vid 
  någon 
  grundis, 
  något 
  större 
  isflak 
  eller 
  nå- 
  

   gon 
  af 
  de 
  större 
  eller 
  mindre 
  holmar, 
  hvilka 
  mellan 
  Dicksons 
  

   hamn 
  och 
  Kap 
  Tscheljuskin 
  bilda 
  en 
  skärgård 
  längs 
  med 
  

   hafskusten. 
  Att 
  vi 
  under 
  denna 
  seglats 
  icke 
  en 
  enda 
  gång- 
  

   stötte 
  på 
  grund, 
  är 
  ett 
  vackert 
  bevis 
  på 
  det 
  utmärkta 
  sätt,, 
  

   på 
  hvilket 
  fartygets 
  navigering 
  sköttes 
  af 
  löjtnant 
  Palander 
  

   och 
  under 
  hans 
  erfarna 
  ledning 
  af 
  de 
  vid 
  vaktgöringen 
  biträ- 
  

   dande 
  officerarne 
  löjtnanterne 
  Brusewitz 
  och 
  Hovgaard. 
  

  

  Småningom 
  började 
  vattnets 
  salthalt 
  att 
  tilltaga, 
  dess 
  

   temperatur 
  att 
  minskas. 
  Samtidigt 
  blef 
  äfven 
  det 
  organiska 
  

   lifvet 
  på 
  hafvets 
  botten 
  rikare, 
  så 
  att 
  t, 
  ex. 
  dr 
  Stuxberg 
  med 
  

   svabeln 
  under 
  natten 
  mellan 
  den 
  13 
  och 
  14 
  aug., 
  medan 
  far- 
  

   tyget 
  låg 
  förtöj 
  dt 
  vid 
  ett 
  drifisflak, 
  upphämtade 
  en 
  mängd 
  

   praktfulla 
  rena 
  hafsformer, 
  t. 
  ex. 
  stora 
  exemplar 
  af 
  den 
  märk- 
  

   värdiga 
  krinoideen 
  Alecto 
  Eschrichtii, 
  en 
  mängd 
  sjöstjernor 
  

   (Asterias 
  Linckii 
  och 
  panopla), 
  pyknogonider 
  o. 
  s. 
  v. 
  Dragg- 
  

   ningarna 
  nära 
  land 
  började 
  äfven 
  nu 
  att 
  lemna 
  dr 
  Kjellman 
  

   åtskilliga 
  större 
  hafsalger. 
  Deremot 
  var 
  det 
  högre 
  växt- 
  och 
  

   djurlifvet 
  på 
  land 
  ännu 
  så 
  fattigt, 
  att 
  kusten 
  här 
  bildar 
  en 
  

   fullständig 
  ödemark 
  i 
  jämförelse 
  med 
  Spetsbergens 
  och 
  vestra 
  

   No 
  vaja 
  Semljas 
  klippstränder. 
  Alkor, 
  rotges, 
  lunnar, 
  tejstar 
  

   och 
  tärnor, 
  som 
  vid 
  Spetsbergen 
  möta 
  i 
  tusen 
  och 
  åter 
  tusen 
  

  

  