﻿16 
  

  

  NOBDESSKIOLD, 
  XAPPOBTER 
  TILL 
  OBCAM 
  DICKSOS. 
  

  

  tal, 
  saknas 
  här 
  fullständigt. 
  Måsar 
  och 
  tjufjon 
  (Lestris), 
  hvilka 
  

   der 
  bort 
  rned 
  sitt 
  ständiga 
  pladder 
  och 
  skrik 
  och 
  kif 
  om 
  ma- 
  

   ten 
  uppfylla 
  luften, 
  förekomma 
  här 
  endast 
  sparsamt, 
  h 
  värd 
  era 
  

   med 
  tvänne 
  arter, 
  och 
  det 
  förefaller, 
  som 
  om 
  de 
  här 
  skulle 
  

   gräla 
  mindre 
  med 
  hvarandra. 
  Endast 
  snösparfvar, 
  sex 
  eller 
  

   sju 
  arter 
  vadare 
  och 
  några 
  gåsarter 
  träffas 
  på 
  land 
  i 
  någon 
  

   större 
  mängd. 
  Lägger 
  man 
  härtill 
  en 
  eller 
  annan 
  ripa, 
  en 
  

   fjälluggla 
  (Strix 
  nyctea) 
  och 
  en 
  falkart, 
  så 
  är 
  traktens 
  hela 
  

   fågelfauna 
  uppräknad, 
  åtminstone 
  så 
  vidt 
  vi 
  hunnit 
  taga 
  reda 
  

   på 
  densamma. 
  Af 
  varmblodiga 
  djur 
  i 
  det 
  utanför 
  liggande 
  

   hafvet 
  mötte 
  oss 
  endast 
  tvänne 
  hvalrossar, 
  några 
  storkobbar 
  

   (Phoca 
  barbata) 
  och 
  en 
  hop 
  snaddar 
  (Ph. 
  hispida). 
  Fisk 
  före- 
  

   kommer 
  här 
  sannolikt 
  i 
  riklig 
  mängd. 
  

  

  Ett 
  synnerligen 
  märkligt 
  fynd 
  måste 
  jag 
  ännu 
  omtala. 
  

   Medan 
  fartyget 
  låg 
  förtöjdt 
  vid 
  ett 
  af 
  de 
  få 
  drifisstycken, 
  som 
  

   vi 
  träffade 
  af 
  tillräcklig 
  styrka 
  och 
  storlek 
  att 
  bära 
  ett 
  tiotal 
  

   man, 
  gick 
  jag 
  jämte 
  löjtnant 
  Nordqvist 
  ned 
  på 
  isen 
  för 
  att 
  se 
  

   åt, 
  om 
  jag 
  ej 
  här 
  kunde 
  finna 
  något 
  spår 
  af 
  det 
  märkvärdiga 
  

   stoft 
  af 
  kosmiskt 
  ursprung, 
  som 
  jag 
  träffade 
  1872 
  på 
  isen 
  vid 
  

   Spetsbergens 
  nordkust. 
  Något 
  dylikt 
  kunde 
  jag 
  ej 
  här 
  få 
  rätt 
  

   på. 
  I 
  stället 
  fastade 
  löjtnant 
  Nordqvist 
  min 
  uppmärksamhet 
  

   på 
  några 
  gula 
  fläckar 
  på 
  snön, 
  hvilka 
  jag, 
  i 
  tanke 
  att 
  de 
  här- 
  

   rörde 
  af 
  något 
  diatomacéslam, 
  bad 
  honom 
  samla 
  och 
  lemna 
  

   till 
  undersökning 
  åt 
  någon 
  af 
  expeditionens 
  botanister. 
  Vid 
  

   den 
  undersökning, 
  som 
  med 
  anledning 
  häraf 
  anstäldes, 
  befans 
  

   det 
  dock, 
  att 
  man 
  här 
  icke 
  hade 
  att 
  göra 
  med 
  något 
  organiskt 
  

   ämne, 
  utan 
  med 
  en 
  grofkornig 
  sand, 
  som 
  uteslutande 
  består 
  

   af 
  ganska 
  vackert 
  utbildade 
  kristaller 
  af 
  ända 
  till 
  ett 
  par 
  milli- 
  

   meters 
  genomskärning. 
  Jag 
  har 
  ännu 
  ej 
  haft 
  tid 
  och 
  lägenhet 
  

   att 
  närmare 
  undersöka 
  dem, 
  men 
  kan 
  såsom 
  van 
  mineralog- 
  

   se, 
  att 
  man 
  här 
  ej 
  har 
  att 
  göra 
  med 
  något 
  vanligt 
  terrestriskt 
  

   mineral, 
  kanske 
  dock 
  med 
  ett 
  under 
  den 
  stränga 
  vinterkölden 
  

   från 
  hafsvattnet 
  utkristalliseradt 
  ämne. 
  

  

  Den 
  14 
  till 
  18 
  augusti 
  lågo 
  vi, 
  under 
  väntan 
  på 
  klart 
  

   väder, 
  för 
  ankar 
  i 
  en 
  i 
  sundet 
  mellan 
  Taimyr-ön 
  och 
  fasta 
  

   landet 
  belägen 
  ypperlig 
  hamn, 
  som 
  jag 
  benämnt 
  Aktinia- 
  

   hamnen, 
  med 
  anledning 
  af 
  den 
  mängd 
  aktinior, 
  skrapan 
  här 
  

   bragte 
  upp 
  från 
  hafsbottnen. 
  

  

  Landet 
  var 
  snöfritt 
  och 
  täckt 
  med 
  en 
  grågrön 
  växt-matta, 
  

   bildad 
  af 
  en 
  tät 
  blandning 
  utaf 
  gräsarter, 
  mossor 
  och 
  lafvar. 
  

   Artantalet 
  af 
  fanerogama 
  växter 
  var 
  ytterst 
  ringa 
  ; 
  möss- 
  och 
  

   isynnerhet 
  lafvegetationen 
  deremot 
  riklig 
  nog. 
  Det 
  hela 
  bildar 
  

   tydligen 
  ett 
  renbete 
  vida 
  bättre 
  än 
  det, 
  som 
  finnes 
  i 
  de 
  renrika 
  

  

  