﻿YEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ÄMBETEN. 
  19 
  

  

  dock 
  ej 
  här 
  granit, 
  utan 
  upprättstående, 
  ej 
  försteningsförande 
  

   skifferlager, 
  rika 
  på 
  kristaller 
  af 
  svafvelkis. 
  På 
  ytterudden 
  

   genomkorsades 
  skifferlagren 
  af 
  mäktiga 
  qvartsgångar. 
  Af 
  fa- 
  

   nerogamer 
  kunde 
  dr 
  Kjellman 
  här 
  endast 
  upptäcka 
  24 
  arter, 
  

   de 
  flesta 
  utmärkta 
  genom 
  en 
  synnerlig 
  benägenhet 
  att 
  bilda 
  

   täta, 
  halfklotformiga 
  tufvor. 
  Afven 
  lafvegetationen 
  var 
  enligt 
  

   dr 
  Almqvist 
  enformig, 
  ehuru 
  yppigt 
  utvecklad. 
  Det 
  såg 
  nästan 
  

   ut, 
  som 
  om 
  Tscheljuskin-halföns 
  växter 
  härifrån 
  försökt 
  vandra 
  

   vidare 
  mot 
  norr, 
  men 
  då 
  de 
  mött 
  hafvet 
  stannat 
  på 
  den 
  allra 
  

   yttersta 
  udden. 
  Här 
  fann 
  man 
  nämligen 
  på 
  ett 
  mycket 
  litet 
  

   område 
  nästan 
  alla 
  de 
  växter, 
  såväl 
  fanerogamer 
  som 
  krypto- 
  

   gamer, 
  som 
  landet 
  hade 
  att 
  bjuda 
  på, 
  och 
  många 
  af 
  dem 
  sökte 
  

   man 
  förgäfves 
  längre 
  upp 
  på 
  slätten. 
  

  

  Djurlifvet 
  på 
  land 
  täflade 
  med 
  det 
  högre 
  växtlifvet 
  i 
  fat- 
  

   tigdom. 
  Af 
  foglar 
  syntes 
  endast 
  en 
  mängd 
  simsnäppor, 
  några 
  

   Tringa-arter, 
  en 
  lom, 
  en 
  ytterst 
  talrik 
  skock 
  taflackor 
  (Anser 
  

   bernicla), 
  några 
  få 
  ejdrar 
  och 
  lemningar 
  efter 
  en 
  fjälluggla. 
  I 
  

   det 
  utanför 
  liggande 
  hafvet, 
  som 
  nu 
  på 
  en 
  eller 
  annan 
  kring- 
  

   drifvande 
  isbit 
  när 
  var 
  isfritt, 
  sågs 
  en 
  enda 
  hvalross, 
  tvänne 
  

   stim 
  belugor 
  (Delphinapterus 
  leucas) 
  och 
  några 
  få 
  småsälar 
  

   (Phoca 
  hispida) 
  — 
  äfven 
  det 
  var 
  här 
  tydligen 
  ytterst 
  fattigt 
  på 
  

   varmblodiga 
  djur. 
  Deremot 
  upphämtade 
  skrapan 
  från 
  hafvets 
  

   botten 
  åtskilliga 
  större 
  alger 
  (Laminaria 
  Agardhi 
  m. 
  fl.) 
  och 
  

   en 
  mängd 
  lägre 
  djur, 
  h 
  varibland 
  mycket 
  stora 
  exemplar 
  af 
  

   Idothea 
  entomon, 
  en 
  isopodart 
  som 
  äfven 
  förekommer 
  i 
  Öster- 
  

   sjön 
  och 
  våra 
  större 
  insjöar, 
  och 
  som 
  anses 
  utgöra 
  ett 
  bevis 
  

   derför, 
  att 
  dessa 
  under 
  istiden 
  sammanhängt 
  med 
  Ishafvet. 
  

   Algskörden 
  var 
  så 
  till 
  vida 
  af 
  intresse, 
  som 
  den 
  lemnade 
  ett 
  

   ytterligare 
  bevis 
  på 
  oriktigheten 
  af 
  den 
  åsigt, 
  som 
  länge 
  varit 
  

   rådande, 
  att 
  det 
  Sibiriska 
  Ishafvet 
  helt 
  och 
  hållet 
  skulle 
  sakna 
  

   högre 
  alger. 
  

  

  Under 
  segling 
  mellan 
  Kap 
  Tscheljuskin 
  och 
  

   Olonek 
  den 
  21—26 
  augusti 
  1878. 
  

  

  Då 
  Vega 
  den 
  20 
  augusti 
  middagstiden 
  lättade 
  ankar, 
  var 
  

   hafvet 
  i 
  det 
  närmaste 
  granskapet 
  af 
  Asiens 
  nordudde 
  så 
  isfritt, 
  

   att 
  jag 
  hoppades, 
  det 
  vi 
  skulle 
  hafva 
  öppet 
  vatten 
  ej 
  allenast 
  

   längs 
  kusten, 
  som 
  ett 
  stycke 
  på 
  andra 
  sidan 
  om 
  Kap 
  Tschel- 
  

   juskin 
  drager 
  sig 
  mot 
  söder, 
  utan 
  äfven 
  rätt 
  öster 
  ut 
  ända 
  

  

  