﻿34 
  NORDENSKIÖLD, 
  RAPPOKTER 
  TILL 
  080ÅR 
  DI0K8ON. 
  

  

  Om 
  morgonen 
  den 
  9 
  september 
  försökte 
  vi 
  ånga 
  vidare, 
  

   men 
  nödgades 
  snart 
  af 
  den 
  ihållande 
  och 
  täta 
  dimman 
  att 
  

   lägga 
  bi 
  vid 
  en 
  grundis 
  på 
  sex 
  famnars 
  vatten. 
  Då 
  dimman 
  

   lättat, 
  funno 
  vi, 
  att 
  grundisen 
  låg 
  helt 
  nära 
  land. 
  Vi 
  dröjde 
  

   der 
  till 
  den 
  10 
  september. 
  En 
  mängd 
  landutflykter 
  gjordes. 
  

   Stranden 
  bildas 
  af 
  sand, 
  som 
  strax 
  ofvan 
  om 
  högsta 
  vatten- 
  

   ståndet 
  blir 
  betäckt 
  med 
  en 
  yppig 
  gräsmatta. 
  Längre 
  inåt 
  ses 
  

   en 
  ganska 
  hög 
  bergsträckning 
  och 
  bortom 
  den 
  på 
  ett 
  betyd- 
  

   ligt 
  afstånd 
  från 
  kusten 
  snötäckta 
  bergstoppar. 
  Låglandet 
  be- 
  

   står 
  af 
  sand- 
  och 
  lerlager, 
  som 
  tydligen 
  ganska 
  nyligen 
  höjts 
  

   öfver 
  hafvets 
  yta. 
  Märkvärdigt 
  är, 
  att 
  man 
  helt 
  och 
  hållet 
  

   saknade 
  de 
  flyttblock, 
  som 
  bilda 
  ett 
  så 
  utmärkande 
  drag 
  i 
  

   Norra 
  Europas 
  och 
  Norra 
  Amerikas 
  lösa 
  jordlager, 
  ett 
  för- 
  

   hållande 
  som 
  tyckes 
  antyda, 
  att 
  isbräer 
  under 
  de 
  senaste 
  tid- 
  

   skiftena 
  icke 
  spelat 
  någon 
  framstående 
  roll 
  i 
  denna 
  del 
  af 
  

   norra 
  half 
  klotet. 
  Att 
  döma 
  af 
  den 
  fullkomliga 
  bristen 
  på 
  flytt- 
  

   block 
  längs 
  med 
  de 
  nutida 
  hafsstränderna 
  torde 
  ej 
  heller 
  för 
  

   det 
  närvarande 
  i 
  hafvet 
  norr 
  ut 
  finnas 
  något 
  sådant 
  glacial- 
  

   land 
  som 
  Grönland. 
  

  

  På 
  en 
  del 
  ställen 
  går 
  den 
  fasta 
  klyften 
  ut 
  till 
  kusten 
  och 
  

   bildar 
  der 
  branta, 
  50 
  till 
  60 
  fot 
  höga 
  bergstupor, 
  som 
  bestå 
  af 
  

   talkskiffer, 
  mer 
  eller 
  mindre 
  kiselblandad 
  kalk 
  och 
  kiselskiffer. 
  

   Lagren 
  stryka 
  från 
  norr 
  till 
  söder, 
  äro 
  nästan 
  upprättstående, 
  

   men 
  föra 
  icke 
  några 
  försteningar. 
  I 
  geologiskt 
  hänseende 
  voro 
  

   dessa 
  klippor 
  således 
  af 
  mindre 
  intresse. 
  De 
  lemnade 
  doktor 
  

   Almqvist 
  goda 
  bidrag 
  till 
  kännedomen 
  om 
  denna 
  trakts 
  förut 
  

   alldeles 
  okända 
  laffiora. 
  Skörden 
  af 
  högre 
  landväxter 
  var 
  der- 
  

   emot 
  till 
  följd 
  af 
  den 
  långt 
  framskridna 
  årstiden 
  obetydlig, 
  och 
  

   i 
  hafvet 
  draggade 
  doktor 
  Kjellman 
  förgäfves 
  efter 
  alger. 
  Djur- 
  

   verlden 
  var 
  fattig; 
  — 
  i 
  hafvet 
  syntes 
  endast 
  en 
  hvalross 
  och 
  

   några 
  salar, 
  i 
  land 
  inga 
  däggdjur, 
  men 
  väl 
  lemmelhål 
  och 
  

   lemmelgångar, 
  som 
  i 
  alla 
  riktningar 
  genomkorsade 
  marken. 
  

   Bland 
  foglar 
  voro 
  simsnäppor 
  (en 
  Phalaropus-art) 
  talrikast. 
  I 
  

   granskapet 
  af 
  fartygets 
  förtöjningsplats 
  träffades 
  för 
  det 
  när- 
  

   varande 
  icke 
  några 
  bostäder, 
  men 
  på 
  många 
  ställen 
  af 
  stranden 
  

   sågos 
  gamla 
  hustomter. 
  På 
  ett 
  ställe 
  vid 
  mynningen 
  af 
  en 
  

   ännu 
  ej 
  fullkomligt 
  utsinad 
  eller 
  utfrusen 
  bäck 
  upptäckte 
  

   doktor 
  Stuxberg 
  en 
  mängd 
  grafvar 
  med 
  brända 
  ben. 
  För- 
  

   bränningen 
  hade 
  varit 
  så 
  fullständig, 
  att 
  endast 
  få 
  af 
  de 
  qvar- 
  

   blifna 
  benfragmenten 
  kunde 
  af 
  doktor 
  Almqvist 
  igenkännas 
  

   som 
  menniskoben. 
  Efter 
  förbränningen 
  hade 
  benlemningarne 
  

   och 
  askan 
  blifvit 
  samlade 
  i 
  gropen 
  och 
  täckta 
  först 
  med 
  torf 
  

   och 
  sedan 
  med 
  små 
  flata 
  stenar. 
  

  

  