﻿38 
  NORDENSKIÖLD, 
  RAPPORTER 
  TILL 
  OSCAR 
  DICKSON. 
  

  

  nordligaste 
  utsprånget 
  hvarken 
  af 
  hela 
  Sibirien 
  eller 
  af 
  någon 
  

   betydligare 
  del 
  deraf. 
  Den 
  nordligaste 
  udden 
  af 
  Sibiriens 
  fast- 
  

   land 
  är 
  nämligen 
  Kap 
  Tscheljuskin, 
  den 
  nordligaste 
  på 
  landet 
  

   öster 
  om 
  Lena 
  Svjatoi 
  Nos, 
  den 
  nordligaste 
  på 
  landet 
  öster 
  

   om 
  Tschaun 
  bay 
  Kap 
  Schelagskoj 
  o. 
  s. 
  v. 
  Namnet, 
  som 
  udden 
  

   erhållit 
  af 
  den 
  anledning 
  att 
  det 
  var 
  den 
  nordligaste 
  udde 
  af 
  

   Sibiriens 
  fastland, 
  som 
  sågs 
  af 
  Cook 
  under 
  hans 
  resa 
  norr 
  om 
  

   Berings 
  sund 
  för 
  omkring 
  hundra 
  år 
  sedan, 
  bör 
  derför 
  utbytas 
  

   mot 
  infödingarnes 
  namn 
  Irkaipi. 
  

  

  På 
  det 
  näs, 
  som 
  sammanbinder 
  Irkaipi 
  med 
  fastlandet, 
  

   finnes 
  en 
  by 
  bestående 
  af 
  18 
  tält. 
  Vi 
  hafva 
  här 
  äfven 
  ruiner 
  ! 
  

   Nämligen 
  lemningar 
  af 
  en 
  massa 
  gamla 
  husplatser, 
  som 
  till- 
  

   hört 
  ett 
  folk, 
  hvilket 
  fordom 
  bott 
  i 
  dessa 
  trakter 
  och 
  blifvit 
  

   förjagadt 
  för 
  några 
  hundra 
  år 
  sedan 
  af 
  tschuktscherna, 
  enligt 
  

   dessas 
  påstående 
  till 
  några 
  långt 
  bort 
  i 
  polarhafvet 
  belägna 
  

   öar. 
  Folket 
  har 
  enligt 
  Wrangel 
  kallats 
  onkilon, 
  och 
  han 
  anför 
  

   åtskilliga 
  ganska 
  romantiska 
  sägner 
  om 
  detta 
  folks 
  sista 
  strider, 
  

   hvilka 
  lära 
  hafva 
  utkämpats 
  vid 
  denna 
  mot 
  hafvet 
  tvärbrant 
  

   stupande 
  klippa. 
  

  

  Löjtnant 
  Nordqvist 
  och 
  doktor 
  Almqvist 
  anstälde 
  gräf- 
  

   ningar 
  i 
  onkilonfolkets 
  gamla 
  husplatser 
  och 
  insamlade 
  här 
  

   åtskilliga 
  gamla 
  redskap 
  af 
  sten 
  eller 
  ben. 
  Husen 
  lågo 
  flere 
  

   samlade 
  på 
  ett 
  ställe. 
  De 
  hafva 
  varit 
  åtminstone 
  delvis 
  bygda 
  

   af 
  h 
  valben 
  och 
  drifved, 
  täckta 
  med 
  jord, 
  och 
  stodo 
  genom 
  

   långa 
  gångar 
  i 
  beröring 
  med 
  det 
  fria 
  och 
  med 
  hvarandra. 
  

   Sannolikt 
  har 
  deras 
  bygnadssätt 
  varit 
  snarlikt 
  det 
  hus 
  till- 
  

   hörande 
  indianstammen 
  Indgeletes 
  vid 
  Norton 
  Sound, 
  som 
  F. 
  

   Whymper 
  afbildat 
  i 
  sin 
  resa 
  till 
  Alaska. 
  

  

  Skarnhögarne 
  i 
  granskapet 
  af 
  dessa 
  gamla 
  husplatser 
  inne- 
  

   hålla 
  ben 
  af 
  hval, 
  hvalross, 
  säl, 
  ren, 
  björn, 
  hund, 
  räf, 
  hvitfisk 
  

   och 
  åtskilliga 
  fogelarter 
  och 
  jämte 
  dem 
  redskap 
  af 
  sten 
  och 
  

   ben. 
  Oaktadt 
  dessa 
  saker 
  legat 
  250 
  år 
  i 
  jorden, 
  träffades 
  dock 
  

   stenredskap, 
  som 
  ännu 
  voro 
  inkilade 
  i 
  sina 
  träskaft, 
  och 
  till 
  

   och 
  med 
  de 
  remmar, 
  med 
  hvilka 
  stenyxan 
  varit 
  fastbunden 
  

   vid 
  eller 
  inkilad 
  i 
  skaftet, 
  voro 
  ännu 
  i 
  behåll. 
  Liksom 
  hos 
  de 
  

   nuvarande 
  tschuktscherna 
  lemnade 
  hvalrosständer 
  åt 
  ställets 
  

   dåvarande 
  beboare 
  ett 
  ämne, 
  som 
  i 
  nödfall 
  kunde 
  ersätta 
  

   jernet 
  vid 
  beredning 
  af 
  lansspetsar, 
  fogelpilar, 
  fiskkrokar, 
  is- 
  

   yxor 
  m. 
  m. 
  Afven 
  hvalben 
  och 
  kanske 
  mammutben 
  användes 
  

   i 
  stor 
  skala. 
  De 
  förra 
  förefunnos 
  i 
  riklig 
  mängd. 
  Flere 
  af 
  de 
  

   gamla 
  onkilonboningarne 
  voro 
  af 
  tschuktscherna 
  använda 
  till 
  

   späckkällare, 
  och 
  på 
  andra 
  tyckas 
  gräfningar 
  hafva 
  anstalts 
  i 
  

   skarnhögarne 
  för 
  uppletande 
  af 
  hvalrosständer. 
  

  

  