﻿VEO 
  A-EXPEDITIONENS 
  VET 
  E 
  N 
  8 
  K 
  APLIG 
  A 
  ARB 
  ET 
  E 
  N. 
  39 
  

  

  Högst 
  bland 
  Irkaipis 
  stenras 
  träffades 
  ett 
  par 
  gamla 
  hus- 
  

   platser. 
  Dessa 
  voro 
  sannolikt 
  uppförda 
  under 
  de 
  strider, 
  som 
  

   föregingo 
  onkilons 
  utdrifvande. 
  Flerestädes 
  på 
  sluttningarne 
  

   af 
  berget 
  sågos 
  stora 
  samlingar 
  dels 
  af 
  en 
  massa 
  lafbevuxna 
  

   björnskallar, 
  lagda 
  i 
  ring 
  med 
  nosen 
  inåt, 
  dels 
  af 
  ren-, 
  björn- 
  

   och 
  hvalross-skallar 
  blandade 
  om 
  hvarandra 
  i 
  en 
  mindre 
  re- 
  

   gelmässig 
  krets, 
  i 
  hvars 
  midt 
  renhorn 
  funnos 
  uppstaplade. 
  

   Jämte 
  renhornen 
  träffades 
  pannbenet 
  med 
  vidsittande 
  delar 
  af 
  

   hornen 
  utaf 
  elg 
  eller 
  någon 
  stor 
  hjortart. 
  På 
  sidan 
  om 
  de 
  

   öfriga 
  benen 
  lågo 
  hopade 
  otaliga 
  tinningben 
  af 
  säl. 
  Andra 
  

   sälben 
  saknades 
  nästan 
  helt 
  och 
  hållet, 
  hvilket 
  antyder, 
  att 
  

   tinningbenen 
  icke 
  voro 
  lemningar 
  af 
  vittrade 
  skallar, 
  utan 
  

   särskildt 
  offrade 
  benbitar. 
  Då 
  menniskoben 
  ej 
  träffades 
  i 
  gran- 
  

   skapet 
  och 
  infödingarne 
  angåfvo, 
  att 
  bensamlingarne 
  härrörde 
  

   från 
  onkilons 
  tid, 
  så 
  synes 
  det 
  troligt, 
  att 
  dessa 
  ställen 
  äro 
  

   forntida 
  offerplatser. 
  

  

  Mellan 
  invånarne 
  i 
  den 
  förutnämnda 
  tschuktschiska 
  läger- 
  

   platsen 
  vid 
  Irkaipi-bugten 
  och 
  oss 
  uppstod 
  snart 
  ett 
  mycket 
  

   vänligt 
  förhållande. 
  En 
  något 
  fetlagd, 
  utmärkt 
  välväxt, 
  reslig, 
  

   vacker 
  man 
  vid 
  namn 
  Tscheporin 
  tycktes 
  vara 
  byns 
  höfding. 
  

   Han 
  undfägnades 
  af 
  oss 
  flere 
  gånger 
  i 
  gunrummet, 
  då 
  små 
  

   skänker 
  gåfvos 
  och 
  mottogos 
  för 
  befästande 
  af 
  vänskapen. 
  

   Tscheporin 
  var 
  tydligen 
  mycket 
  svag 
  för 
  grannlåt 
  och 
  kunde 
  

   genom 
  den 
  med 
  oss 
  idkade 
  byteshandeln 
  tillfredsställa 
  sin 
  

   prålsjuka 
  i 
  en 
  grad, 
  som 
  han 
  förut 
  sannolikt 
  aldrig 
  drömt 
  om. 
  

   Då 
  han 
  under 
  de 
  sista 
  dagarne 
  gjorde 
  besök 
  på 
  Vega, 
  var 
  han 
  

   klädd 
  i 
  en 
  utanpå 
  pesken 
  dragen 
  röd 
  ylleskjorta. 
  Från 
  h 
  var- 
  

   dera 
  örat 
  nedhängde 
  en 
  förgyld 
  urkedja, 
  vid 
  hvars 
  nedre 
  ända 
  

   ett 
  genomborradt 
  tio-örestycke 
  var 
  fästadt. 
  Han 
  hade 
  tvänne 
  

   hustrur, 
  hvilka 
  i 
  all 
  endrägt 
  lefde 
  tillsammans 
  i 
  ett 
  och 
  samma 
  

   tält, 
  försedt 
  med 
  tvänne 
  särskilda 
  sofställen. 
  

  

  Den 
  i 
  trakten 
  rådande 
  bergarten 
  utgöres 
  af 
  något 
  gabbro- 
  

   artadt 
  plutoniskt 
  stenslag. 
  På 
  vestra 
  sidan 
  af 
  Irkaipi 
  mellan- 
  

   lagras 
  detta 
  af 
  en 
  svart 
  skiffer 
  med 
  spår 
  till 
  försteningar, 
  möj- 
  

   ligen 
  graptoliter. 
  Kjellman 
  lyckades 
  här 
  med 
  skrapan 
  erhålla 
  

   några 
  alger, 
  hvaremot 
  zoologens 
  utbyte 
  blef 
  ringa 
  till 
  följd 
  af 
  

   hafsbottnens 
  ogynsamma 
  beskaffenhet. 
  

  

  Bland 
  andra 
  utflykter 
  gjorde 
  jag 
  en 
  till 
  ett 
  i 
  granskapet 
  

   af 
  ankarplatsen 
  beläget 
  berg 
  af 
  omkring 
  400 
  fots 
  höjd. 
  Här- 
  

   ifrån 
  hade 
  man 
  en 
  vidsträckt 
  utsigt 
  öfver 
  hafvet 
  utanför. 
  Det 
  

   var 
  öfverallt 
  täckt 
  med 
  ett 
  oaf 
  brutet 
  drifisfält. 
  Endast 
  närmast 
  

   stranden 
  sågs 
  en 
  öppen 
  vattenränna, 
  som 
  dock 
  äfven 
  den 
  mån- 
  

   genstädes 
  var 
  på 
  ett 
  betänkligt 
  sätt 
  afbruten 
  af 
  isband. 
  Den 
  

  

  