﻿VEGA- 
  EXPEDIT 
  10 
  XEXS 
  VETENSKAPLIGA 
  ÄMBETEN, 
  53 
  

  

  köld. 
  Sprickningen 
  sker 
  med 
  en 
  mer 
  eller 
  mindre 
  våldsam 
  

   smäll 
  och 
  inträffar, 
  att 
  döma 
  af 
  smällarnes 
  antal, 
  oftare 
  än 
  

   man 
  kan 
  märka 
  på 
  den 
  snötäckta 
  isens 
  utseende. 
  Afven 
  un- 
  

   der 
  stark 
  köld 
  är 
  derför 
  det 
  skenbart 
  sammanhängande 
  is- 
  

   täcket 
  deladt 
  i 
  otaliga 
  tätt 
  till 
  hvarandra 
  passande 
  stycken, 
  

   hvilka 
  antingen 
  äro 
  fullkomligt 
  lösa 
  eller 
  endast 
  samman- 
  

   bundna 
  af 
  det 
  svaga 
  isband, 
  som 
  småningom 
  bildar 
  sig 
  under 
  

   snön 
  på 
  ytan 
  af 
  det 
  i 
  råkan 
  inträngda 
  vattnet. 
  Anda 
  till 
  ett 
  

   afstånd 
  af 
  omkring 
  6 
  kilometer 
  från 
  stranden 
  låg 
  isen 
  i 
  alla 
  

   fall 
  under 
  loppet 
  af 
  hela 
  vintern 
  nästan 
  orubbad, 
  på 
  nämnda 
  

   små 
  råkor 
  när. 
  Längre 
  ut 
  till 
  sjös 
  var 
  deremot 
  isen 
  i 
  ständig 
  

   rörelse. 
  Så 
  kallade 
  polynjor 
  eller 
  öppna 
  ställen 
  förekomma 
  här- 
  

   städes 
  sannolikt 
  året 
  om, 
  och 
  vid 
  gynsam 
  väderlek 
  kunde 
  man 
  

   derför 
  nästan 
  ständigt 
  se 
  en 
  blå 
  vattensky 
  vid 
  synranden 
  

   ifrån 
  rättvisande 
  NV 
  till 
  O. 
  En 
  sydlig 
  vind 
  under 
  några 
  få 
  

   dagar 
  bragte 
  den 
  öppna 
  vattenrännan 
  så 
  nära 
  fartyget, 
  att 
  

   man 
  kunde 
  på 
  några 
  timmar 
  gå 
  ut 
  till 
  den. 
  Den 
  vimlade 
  då 
  

   af 
  salar, 
  hvilket 
  anger, 
  att 
  den 
  stod 
  i 
  sammanhang 
  med 
  ett 
  

   ständigt 
  öppet 
  haf. 
  På 
  gran 
  skåpet 
  af 
  ett 
  dylikt 
  berodde 
  

   kanske 
  ock 
  den 
  omständigheten, 
  att 
  vi 
  icke 
  sågo 
  ett 
  enda 
  säl- 
  

   hål 
  i 
  de 
  isfält, 
  som 
  omgåfvo 
  fartyget. 
  

  

  Den 
  1 
  januari 
  1879 
  gjorde 
  löjtnant 
  Bove, 
  åtföljd 
  af 
  fångst- 
  

   mannen 
  Jonsen, 
  en 
  utfärd 
  till 
  det 
  öppna 
  vattnet. 
  Härom 
  

   meddelar 
  han 
  följande: 
  »Jag 
  lemnade 
  fartyget 
  på 
  förmiddagen 
  

   • 
  len 
  1 
  januari 
  och 
  kom 
  till 
  det 
  öppna 
  vattnet 
  efter 
  fyra 
  timmars 
  

   jämn 
  gång. 
  Den 
  djupa 
  lösa 
  snön 
  gjorde 
  vandringen 
  mycket 
  

   mödosam, 
  och 
  trenne 
  rader 
  af 
  torosser 
  lemnade 
  äfven 
  sitt 
  bi- 
  

   drag 
  härtill, 
  hufvudsakligast 
  till 
  följd 
  af 
  de 
  ofta 
  snötäckta 
  

   råkor, 
  som 
  i 
  torossernas 
  granskap 
  genomkorsade 
  istäcket. 
  

   En 
  af 
  torosserna 
  var 
  10 
  meter 
  hög. 
  Storleken 
  af 
  de 
  isblock, 
  

   som 
  här 
  voro 
  hopade 
  på 
  hvarandra, 
  visade 
  hvilka 
  våldsamma 
  

   krafter 
  varit 
  verksamma 
  vid 
  torossernas 
  bildning. 
  Dessa 
  is- 
  

   vallar 
  lemna 
  numera 
  ett 
  välbehöfligt 
  skydd 
  för 
  Vegas 
  osäkra 
  

   vinterhamn. 
  Ungefär 
  midt 
  emellan 
  det 
  öppna 
  vattnet 
  och 
  

   fartyget 
  var 
  vägen 
  genomskuren 
  af 
  sprickor, 
  som 
  gingo 
  från 
  

   öster 
  till 
  vester 
  och 
  tydligen 
  angåfvo, 
  att 
  det 
  öppna 
  vattnet 
  

   skulle 
  hafva 
  vidgat 
  sig 
  till 
  en 
  kilometers 
  afstånd 
  från 
  far- 
  

   tyget, 
  om 
  den 
  svåra 
  stormen 
  i 
  december 
  varat 
  ytterligare 
  12 
  

   timmar. 
  En 
  betydande 
  fara 
  för 
  fartyget 
  hade 
  härigenom 
  upp- 
  

   stått. 
  Iskanten 
  mot 
  det 
  öppna 
  vattnet 
  var 
  jämnskuren 
  som 
  

   med 
  en 
  ofantlig 
  knif 
  och 
  så 
  stark, 
  att 
  man 
  kunde 
  framgå 
  

   längs 
  den 
  som 
  på 
  en 
  berghäll. 
  Afven 
  från 
  toppen 
  af 
  en 
  5 
  

   meter 
  hög 
  hummock 
  kunde 
  man 
  icke 
  mot 
  NO 
  och 
  N 
  se 
  någon 
  

  

  